ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 3, 2009-05-12 10:00

דוד אזולאי: בוקר טוב לכולם.

דוד אזולאי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הבוקר של ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: על סדר היום נושא גביית דמי כניסה בחופי הרחצה במדינת ישראל.

דוד אזולאי: הנושא הזה עלה לדיון כמה פעמים בוועדה.

דוד אזולאי: ביקשנו להעלות אותו שוב היות וידוע לנו כי יש בעיות בתחום הזה, ותיכף אתייחס לכך ואבהיר את כוונתי.

דוד אזולאי: יש היום בישראל כ-140 חופים, ביניהם יש חופים מוכרזים.

דוד אזולאי: חוף מוכרז הוא חוף שמקבל שירותים מינימליים של ניקיון, מי-שתייה, הצלה ושירותים.

דוד אזולאי: על-פי החוק הקיים משנת 1964, כל רשות מקומית חייבת להקצות לציבור הרחב קטע של חוף ללא תשלום באם היא רוצה לגבות תשלום באחד החופים, וגם אז יש שני תנאים יסודיים.

דוד אזולאי: האחד, מתן שירותים נוספים באותו החוף.

דוד אזולאי: השני, קבלת אישור ממשרד הפנים.

דוד אזולאי: האישור ניתן ל-3 שנים.

דוד אזולאי: אבקש אחר-כך לשמוע הסברים מאנשי משרד הפנים מדוע האישור ניתן דווקא ל-3 שנים.

דוד אזולאי: אם יש היגיון בהחלטה הזאת, אשמח לשמוע.

דוד אזולאי: לדעתי זה זמן רב מאוד.

דוד אזולאי: שאלה נוספת שהייתי רוצה לשאול את אנשי משרד הפנים נוגעת לבקרה שלכם.

דוד אזולאי: אתם הרי בודקים מה היה בעונה, מעבירים את הבקשות לשר והוא מאשר אותן.

דוד אזולאי: מה קורה בשנה שלאחר מכן?

דוד אזולאי: האם אותם מִתקנים, האם אותם שיפורים שבגינם נתקבל האישור המיוחד לגבות כסף אכן ממשיכים להינתן או שהופסקו מכיוון שיש כבר אישור?

דוד אזולאי: בנושא האכיפה – אינני יודע כיצד אתם אוכפים את החוק כאשר רשות מקומית גובה כסף.

דוד אזולאי: אני מניח שתוך כדי הדיון נגלה שיש מקומות שגובים כסף ללא אישור של משרד הפנים.

דוד אזולאי: מה הכלים העומדים לרשות

דוד אזולאי: כם על מנת לאכוף את החוק הזה?

דוד אזולאי: האם ננקטת איזו סנקציה כלפי ראשי רשויות שלא עושים את מה שעליהם לעשות?

דוד אזולאי: קראתי בסקירה שקיבלנו ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת, שמונחת בפניכם, שמי שמפקח על האכיפה הם בסך הכול שני אנשים במשרה מלאה, שאפילו שעות נוספות לא מאשרים להם.

דוד אזולאי: אני פשוט מצדיע לאותם שני עובדים שמסוגלים – אינני יודע כיצד אפשר – לפקח על כל-כך הרבה חופים בשתי משרות, אבל עם כל הכבוד, אתם מצליחים להגיע לכל חוף פעם בשנה?

דוד אזולאי: אני בטוח שלא, אלא אם כן תגידו לי שמעמידים לרשותכם מסוק ואז אתם נוחתים בכל פעם בחוף אחר.

אשר גרנר: לקחו את המסוק של האפיפיור ...

דוד אזולאי: אלה הדברים פחות או יותר.

דוד אזולאי: אני יודע שיש רשויות מקומיות שמקפידות על הנושא הזה, ויש רשויות מקומיות שאפילו לא תולות שלט בכניסה לחוף על כך שלא גובים כסף או שגובים את הסכום המינימלי של 10 שקלים לנוער מגיל 13-17.

דוד אזולאי: בשנה שעברה חוקקנו חוק שמאפשר כניסה עד גיל 13 ללא תשלום.

דוד אזולאי: השאלה אם כל הדברים האלה אכן מתקיימים.

דוד אזולאי: בכוונה אני מדגיש את הדברים האלה מפני שאנו כוועדת הפנים והגנת הסביבה מחוקקים כאן חוקים אך תוך כדי העבודה, כאשר נכנסתי לתפקידי התברר לי שיש מספר חוקים – זה לא היחיד, ואני אומר את זה בלשון עדינה מאוד – שעמלנו עליהם כאן אך אינם נאכפים.

דוד אזולאי: הייתי מבקש בפתיחת הדיון לשמוע את אנשי משרד הפנים.

דוד אזולאי: נשמע מכם סקירה קצרה, היכן העניין הזה עומד, ואחר-כך נמשיך.

אשר גרנר: בוקר טוב.

אשר גרנר: אני ראש אגף רישוי עסקים ואתרי רחצה במשרד הפנים.

אשר גרנר: ראשית, אני מבקש לומר שהעבודה של אנשי מחלקת המחקר והמידע של הכנסת נעשתה ביחד אתנו, על-פי הנתונים שהעברנו.

אשר גרנר: אציין כי כל נושא גביית דמי כניסה קיבל דחיפה גדולה בעקבות פסיקת בג"ץ ב-14 במאי 2007.

אשר גרנר: הגשנו לבג"ץ פירוט של המדדים שקבענו, והבג"ץ קיבל את זה.

אשר גרנר: בעקבות זה עשינו עבודה.

אשר גרנר: אבל העבודה עצמה לא הושלמה, מהסיבה הפשוטה – וגם בג"ץ התייחס לעניין הזה.

אשר גרנר: למעשה עשינו את העבודה בים התיכון אך לא בכנרת, היות ובכנרת הכנסת חוקקה חוק והקימה את איגוד הערים כנרת.

דוד אזולאי: זה היה רק בשנה שעברה, אבל מה היה עד השנה שעברה?

אשר גרנר: היתה אנדרלמוסיה בכנרת.

אשר גרנר: גם היום יש שם אנדרלמוסיה.

אשר גרנר: למעשה איגוד הערים כנרת צריך עכשיו לבנות מחדש את ההיבטים של הגבייה.

אשר גרנר: אנחנו לא טיפלנו בזה.

אשר גרנר: בים התיכון יש 91 חופים, מתוכם רק ל-9 ניתן אישור לגבות דמי כניסה.

אשר גרנר: האישור ניתן אכן ל-3 שנים, על-פי הקריטריונים שנקבעו באישור של הבג"ץ.

אשר גרנר: כאשר אני מדבר על 9 מתוך 91, אני לא מכליל בתוכם את אלה שיש להם אישור דרך החקיקה של שמורות הטבע, וזה קיים באשקלון, בעמק חפר ובאכזיב.

דוד אזולאי: הם מפוקחים על-ידכם?

אשר גרנר: לא.

אשר גרנר: החקיקה שעל אכיפתה אנחנו מופקדים נוגעת רק לחופים במדינת ישראל ולא לשמורות הלאומיות.

אשר גרנר: יש למשל באזור הבונים שמורה, שאין בה חוף אבל גובים בה כסף.

אשר גרנר: כך גם באשקלון, גובים דמי כניסה לפארק באשקלון, אבל זה לגן הלאומי ולא לחוף הרחצה.

אשר גרנר: לכן אלה לא נכללים.

כרמל שאמה-הכהן: מה עם קיסריה?

אשר גרנר: קיסריה זה גן לאומי.

אשר גרנר: זה אתר ארכיאולוגי.

עוזי ברזילי: אנחנו ברשות הטבע והגנים הלאומיים לא מנהלים את אתר קיסריה.

אשר גרנר: קיסריה היא אתר ארכיאולוגי.

אשר גרנר: גם שם יש חקיקה שמאשרת להם גביית דמי כניסה.

אשר גרנר: לכן זה לא כלול בתוך המנדט שלי ולא הכללתי את זה בתוך ה-9 שעליהם אני מדבר.

דוד אזולאי: מקומות שגובים דמי כניסה, אתם מפקחים עליהם?

אשר גרנר: כן.

אשר גרנר: במאמצים רבים הצלחנו, רק לעונת הקיץ, להביא שני פקחים עונתיים שמסתובבים במשך חצי שנה ואמורים להגיע לחופים.

אשר גרנר: כפי שאמרת, זה די קשה כי אין שעות עבודה ואין רכב ואין עוד דברים רבים, אבל זה המצב.

אשר גרנר: לצורך העניין, עם זה אנחנו מתמודדים.

אשר גרנר: אגב, הנחתי על שולחנך משהו חדש שהאגף שלי פעל להוציא למען הצלת חיים.

אשר גרנר: זאת חוברת לימוד שנשלחה לכל בתי-הספר וחטיבות הביניים בארץ ולראשי הרשויות, כדי שמנהלי החינוך הגופני יעבירו הרצאות בתחום הזה של החופים.

אשר גרנר: גם זה חלק מתהליך שאנחנו עושים, חלק מהעבודה של שירות לציבור.

אשר גרנר: באשר לפיקוח – התשובה היא כן.

אשר גרנר: אנו בודקים לראות מה גובים בדיוק וכיצד.

אשר גרנר: אני חוזר ואומר, החוק מאפשר גביית דמי חניה, דבר שמחייב חוק עזר עירוני.

אשר גרנר: כלומר מי שגובה דמי חניה על-פי חוקי-העזר, מותר לו לגבות.

אשר גרנר: זה לא חלק מתוך העבודה שלנו.

אשר גרנר: אנחנו מדברים רק על גבייה פר אדם עבור כניסה.

אשר גרנר: בתל-אביב למשל יש 13 חופים, מתוכם חוף אחד, חוף הצוק, שבו גובים כסף – 10 שקלים.

קריאה: זה בניגוד לחוק?

אשר גרנר: לא בניגוד לחוק.

אשר גרנר: כולם פועלים על-פי החוק.

אשר גרנר: רק כדי לסבר את האוזן, אם רוצים לכסות את כל העלויות – עולה בין 800,000 ל-1.2 מיליון שקלים להחזיק חוף אחד ברשות מקומית.

אשר גרנר: פיתוח חוף עולה 4 מיליון שקלים.

אשר גרנר: אלה עלויות אדירות.

אשר גרנר: אלה תשומות שמונחות על כתפי העירייה.

אשר גרנר: הייתי מעדיף שאף אחד לא ישלם אף שקל.

אשר גרנר: אבל כרגע יש לנו בעיה מבחינה תקציבית.

אשר גרנר: אין לרשויות המקומיות כיצד לממן את זה.

אשר גרנר: פעם משרד האוצר ומשרד הפנים היו מעבירים תקציב עבור אחזקת החופים לרשויות המקומיות.

אשר גרנר: היום גם את זה אנחנו לא עושים.

דוד אזולאי: כמה זמן משרד הפנים לא מעביר לרשויות המקומיות תקציב לטובת החופים?

אשר גרנר: מ-2002-2003 אנחנו מעבירים בסך הכול 5 מיליון שקלים לטובת פיתוח חופים, ורק לפיתוח – נותנים להם סככות ודברים לצורך הצלה, אבל זהו, 5 מיליון שקלים.

אשר גרנר: עבור אחזקה לא מועבר אף שקל ממשרדי הממשלה לרשויות המקומיות והכול מונח על כתפי הרשויות המקומיות.

אשר גרנר: לכן אני אומר שה-9 הללו שקיבלו אישור לגבות דמי כניסה בים התיכון זה כלום לעומת 91.

אשר גרנר: העלות עצמה על-פי בדיקה שעשה רואה חשבון היא כ-14-15 שקלים לאדם עוד לפני שנחקק החוק שקובע שעד גיל 13 לא משלמים.

אשר גרנר: כלומר, העלויות גבוהות הרבה יותר.

אשר גרנר: 10 שקלים זה מינורי.

אשר גרנר: זה סכום שלא מכסה את העלויות אלא רק מורה לאדם שמשלם לשמור על המקום טוב יותר.

אשר גרנר: כפי שציינת, יש כמה נושאים שעל-פי החוק אסור לגבות עבורם כסף.

אשר גרנר: כל נושא ההצלה הוא לא חלק מגביית הכסף – המצילים, הבודקה של ההצלה, האופנועים, החסקות, המגפון.

אשר גרנר: כל מה שקיים בהיבט של ההצלה לא גובים עבורו כסף.

אשר גרנר: על-פי החוק לא גובים כסף עבור מי שתייה.

אשר גרנר: חייבים לספק מי שתייה בחופים.

אשר גרנר: חייבים לספק ניקיון ובתי-שימוש.

אשר גרנר: אלו ארבעה הנושאים שאסור לגבות עבורם כסף וחובה על כל רשות מקומית לממן אותם מתוך הכיס שלה.

אשר גרנר: זה לעומת יתר הדברים – ועל רגל אחת אציין את השירותים הנוספים שניתנים בחופים ועל סמך זה קבענו את הגבייה: מקלחות, מלתחות, סככות צל – כל הדברים האלה נותנים שירות מעבר לנדרש.

אשר גרנר: שילוט, גינון, תאורה, מתקני משחקים, ברזי מים לשטיפת רגליים.

אשר גרנר: התמודדות עם נזקי חורף – החוף דינאמי ובכל פתיחת עונה הרשויות המקומיות מוציאות הון תועפות לתחזוק החוף לקראת פתיחת העונה.

אשר גרנר: העלויות עצומות.

אשר גרנר: עלינו לשמוע גם את הזעקה של הרשויות המקומיות.

אשר גרנר: אין יש מאין.

אשר גרנר: לכן הלכנו על פשרה, על סכום מינורי.

אשר גרנר: גם בזה הרשויות המקומיות לא מסתפקות.

אשר גרנר: לא מזמן קיבלנו בקשה להעלות את דמי הכניסה ל-20 שקלים.

אשר גרנר: כמובן שלא נעתרנו.

אשר גרנר: כאשר קבענו 10 שקלים ל-3 שנים הכוונה היתה שלא בכל שני וחמישי יבקשו פתאום להעלות את התעריפים.

אשר גרנר: אין ספק, אנחנו כל הזמן בוחנים אם לא הורדו שירותים שעל סמך נתינתם אישרנו את הגבייה.

אשר גרנר: אנחנו כמובן נמצאים בשטח ורואים.

דוד אזולאי: אתה אומר בעצמך כרגע שהנושא התקציבי בעייתי מבחינת הרשויות המקומיות, ובכל זאת רק ב-9 חופים גובים דמי כניסה.

דוד אזולאי: אם זה מקור הכנסה שיכול לתת מענה, למה בכל זאת שאר הרשויות המקומיות לא פונות ומבקשות לגבות 10 שקלים לכניסה?

אשר גרנר: אני מניח שכל הרעש התקשורתי בסופו של דבר יביא אותן לכך, כי יראו שאין להן תקציבים.

אשר גרנר: היום הן אומרות: מבחינתי אתן את השירות.

אשר גרנר: אגב, צריך לזכור שחופים רבים נותנים שירות לכל עם ישראל ולא רק לתושבי אותה עיר, לכן יש כאן עלויות גבוהות מאוד.

אשר גרנר: לשאלתך, מבחינתי אם אכן יבקשו לא נוכל למנוע את הסחף, אבל נכון להיום ביקשו רק 9.

אשר גרנר: יש גם מי שמבקשים לסגור חופים בשל העומס הרב, למשל מועצת מטה אשר ביקשה לסגור חופים.

אשר גרנר: יש מקומות שרוצים לסגור, אך אנו, כמדיניות של משרד הפנים, לא מאפשרים לסגור חופים.

אשר גרנר: אנו מעודדים לפתוח את החופים.

אשר גרנר: אנו רוצים לתת שירות לכל האזרחים.

אשר גרנר: מבחינתנו חוף מוכרז הוא מציל חיים והתפקיד שלנו להציל חיים.

אשר גרנר: אני מבקש להזכירכם שאנו חיים במדינה שבה כמעט בכל השנה קיץ.

אשר גרנר: בתל-אביב יש 6 חופים הפתוחים בחורף, בראשון-לציון החוף פתוח בכל ימות השנה וכך גם בנתניה, באילת ובים המלח החוף פתוח כל השנה.

אשר גרנר: מדובר על 16 חופים.

אשר גרנר: אגב, בים המלח ובאילת לא גובים כסף.

אשר גרנר: מכל המערכת הזאת מדובר על 9 חופים בים התיכון שנמצאים באחריותנו ובהם נגבים דמי כניסה.

אשר גרנר: בכנרת, כפי שאמרתי, איגוד ערים כנרת שהוקם צריך לעשות עבודה.

אשר גרנר: אגב, בחלק מן החופים בכנרת יש אישור לגבות דמי כניסה על-פי חוקי-עזר עירוניים ולכן צריך להכניס שם כל מיני שינויים.

דוד אזולאי: באיגוד ערים כנרת, אם אני לא טועה, כאשר התקיימו כאן דיונים בוועדה דיברנו, בין היתר, על כך שלא תהיה גבייה של דמי כניסה בחופי הכנרת.

דוד אזולאי: השאלה מה קורה בפועל עד שהאיגוד יוציא לפועל קריטריונים.

אשר גרנר: בפועל הם גובים דמי כניסה על-פי חוקי-עזר עירוניים של הרשויות המקומיות.

אשר גרנר: הם גובים קצת יותר.

אשר גרנר: כפי שציינת בתחילת דבריך, לנו כמשרד הפנים אין מערכת אכיפה כלפי הרשויות המקומיות.

אשר גרנר: אנו יכולים לפעול רק דרך פקודת העיריות.

אשר גרנר: זה מחייב אותי לעשות שימוע, להדיח את ראש העירייה וכל מיני דברים ואז לאסור גביית דמי כניסה.

אשר גרנר: הרי זה לא יעלה על הדעת.

דוד אזולאי: אל תגיד את זה בקול רם, שלא ישמעו.

דוד אזולאי: אחרת ינצלו את זה.

דוד אזולאי: אתה אומר שלמעשה היום ראשי הרשויות יכולים לגבות ואתם לא מסוגלים לעשות שום דבר בעניין הזה.

אשר גרנר: לצערי, כן.

אשר גרנר: הוא שאמרתי.

אשר גרנר: הכנו צו הסדרת מקומות רחצה שהונח על שולחן ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אשר גרנר: כבר שנתיים אני מנסה להעביר את הצו, שבו אנחנו מבקשים כל מיני סמכויות, צו שיש בו כל מיני איזונים וריסונים, אך לצערי זה לא צלח.

אשר גרנר: אני מקווה שבכנסת הנוכחית הצו יעבור.

דב חנין: אולי תפרידו את עניין תנאי העבודה של המצילים מיתר הדברים ואז נוכל סוף-סוף לאשר את הצו.

אשר גרנר: חבר הכנסת חנין, גם בעזרתך זה לא צלח.

דב חנין: אני אומר לך שוב.

דב חנין: או שתבינו עברית או שלא תבינו עברית.

דב חנין: צו הוא לא הדרך להסדיר תנאי עבודה של מצילים.

דב חנין: תפרידו את העניין הזה ובואו נקדם את הצו.

אשר גרנר: אני לא מסכים אתך משום שהצו לא מסדיר את תנאי העבודה של המצילים.

אשר גרנר: הצו בא להגן על תושבים כמוך וכמוני שלא יטבעו.

אשר גרנר: אם אני מבקש ממציל שיעשה מבחן כשירות - - -

דב חנין: לא ננהל את הדיון הזה כרגע.

דב חנין: חבל שאתה מכניס בצו גם דברים שלא נוכל לאשרם.

אשר גרנר: אתה מעלה טענה שאני לא יכול להסכים לה.

דוד אזולאי: היות והנושא הזה לא נמצא על סדר היום, אני מבטיח לך שאבדוק את הנושא הזה ביחד עם היועץ המשפטי לוועדה ונחליט אם צריך להביא את זה לדיון.

דוד אזולאי: אני מניח שיש סיבות מוצדקות מדוע הנושא הזה לא בא לדיון בוועדה.

דוד אזולאי: אינני יודע.

יפה שפירא: זה בא לדיון בוועדה.

אשר גרנר: זה בא לדיון בוועדה, אבל נתקבלו החלטות שלצערי משרד הפנים לא יכול להסכים להן.

דוד אזולאי: נתמקד בנושא שעל סדר היום.

דוד אזולאי: עדיין לא קיבלתי תשובה לשאלתי, למה אישור משרד הפנים לגבות כסף ניתן ל-3 שנים?

אשר גרנר: אם זה לא היה 3 שנים, כבר מחר בבוקר היו רוצים לגבות 20, 30 או 40 שקלים.

אשר גרנר: רצינו שתהיה יציבות, שיידעו את הסכום, ולא כל שני וחמישי להעלות את דמי הכניסה.

אשר גרנר: אני סבור שזה נכון גם מכיוון שהשינויים אינם מהיום למחר.

אשר גרנר: הטווח של 3 שנים לא מהווה בעיה, בשל סיבה פשוטה, כי אנו נמצאים כל הזמן במעקב.

דוד אזולאי: אתם בודקים שאכן כל השירותים שעבורם גובים כסף ניתנים גם בשנה השנייה והשלישית?

אשר גרנר: כן.

אשר גרנר: במאה אחוז.

יוסף עאמר: קיבלנו הנחיה מלמעלה בדיון פנימי להגביר את הפיקוח על הרשויות המקומיות שקיבלו את אישור שר הפנים לגביית דמי כניסה בחופים.

יוסף עאמר: רשות מקומית שלא עומדת בתנאי או במספר תנאים של האישור, אנו נדרשים להביא את זה באופן מיידי לידיעת השר שיבטל את האישור.

יוסף עאמר: כלומר, יש הנחיה מלמעלה להגביר את הפיקוח.

יוסף עאמר: דבר שני, שאלתי את הרשויות המקומיות מדוע אינן גובות דמי כניסה.

יוסף עאמר: עיריית חיפה אמרה: המדיניות של ראש העירייה קובעת במפורש: אכפת לי לתת שירות בחינם לתושבים שלי, שייהנו מחוף הים.

יוסף עאמר: הגבייה תלויה גם במדיניות של הרשות המקומית ובמשאבים שעומדים לרשותה, וכן בעוצמה ובכוח של התקציב של הרשות המקומית.

יוסף עאמר: רשויות מקומיות חזקות, אין להן עניין לגבות דמי כניסה.

יוסף עאמר: לצערי מתוך 6 הרשויות, 3 הן מועצות אזוריות – מטה אשר, חוף הכרמל וחוף אשקלון, ו-3 עיריות – עכו, נהריה ותל-אביב.

יוסף עאמר: וגם המועצה האזורית גן רווה.

יוסף עאמר: מרביתן מועצות אזוריות.

יוסף עאמר: זה נובע מתקציב הרשות המקומית.

כרמל שאמה-הכהן: יש לי שאלה לגבי חוף ניצנים.

כרמל שאמה-הכהן: ייתכן שגובים שם דמי כניסה גם מילדים ונוער?

יוסף עאמר: לא.

יוסף עאמר: דיברתי אישית עם מזכיר המועצה, שזימן את המפעיל של החוף ונתן לו הנחיות ברורות לשנת 2009 לא לגבות עבור חניה.

יוסף עאמר: חניית רכב היא בחינם.

יוסף עאמר: ילדים עד גיל 13 נכנסים בחינם.

יוסף עאמר: הוא שלח להם גם מכתב.

יוסף עאמר: הבנתי שההנחיות הועברו כבר למפעיל לא לגבות מילדים עד גיל 13.

אשר גרנר: מעכשיו לא יגבו.

אשר גרנר: גבו בעבר.

יוסף עאמר: בעבר גבו.

יוסף עאמר: האישורים נתקבלו רק לשנת 2009.

אשר גרנר: רק עכשיו קיבלו את האישור, ב-2009.

אשר גרנר: לא קיבלו ב-2008.

כרמל שאמה-הכהן: למה אי אפשר לבטל את כל נושא דמי הכניסה ולהעמיס את כל העלויות הללו על שירותי אקסטרה, כמו השמשיות, הכיסאות וכן הלאה?

כרמל שאמה-הכהן: כלומר לאפשר גישה בחינם לחופים לכל מי שבאמת אין כסף בכיסו.

כרמל שאמה-הכהן: מי שבא באמת לבלות ויש לו אפשרות ורוצה ליהנות ורוצה דברים מעבר, להעמיס את כל התשלומים עליו.

אשר גרנר: בדקנו את הנושא הזה.

אשר גרנר: התברר שרק התקורה שמסביב להעסקת אנשים נוספים מעלה את העלויות.

אשר גרנר: אי אפשר לעמוד בזה.

אשר גרנר: ב-9 הרשויות שהתרנו גבייה הלכנו על גבייה מרוכזת, שלוקחים את התשלום מייד בכניסה, וגם הבג"ץ אישר את זה.

אשר גרנר: הדברים הללו עלו גם בדיון בבג"ץ, על הגבייה הלא פרטנית.

יוסף עאמר: שלא תהיה גבייה פרטנית.

אשר גרנר: חייבים ליצור אחידות.

אשר גרנר: למעשה מביאים תקורות נוספות – צריך לשלם לקבלן שיתחזק את זה ואם לא משתלם לו הוא יעזוב למחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אבל השירותים הללו קיימים כבר בחופים הללו.

כרמל שאמה-הכהן: התחזוקה היא אותה תחזוקה.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שאדם שוכר את הציוד - - -

אשר גרנר: לא מדובר על השכרת ציוד כמו שמשיות למשל, אלא על מקלחות ומלתחות.

אשר גרנר: האם תציב שם אדם שיחכה כדי לגבות כסף ממי שנכנס למלתחה?

ניצן הורוביץ: הוא דיבר על דברים שמעבר.

כרמל שאמה-הכהן: כל השירותים האלמנטריים, של מקלחות ושירותים, אסור לגבות עליהם כסף כי זה מונע מאדם להשתמש בשירות.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לאפשר שכל ילד וכל משפחה יוכלו להגיע ולהשתמש בחוף מבלי לדאוג על מה שיש להם בכיס.

כרמל שאמה-הכהן: אבל עדיין אני מבין את הצורך, כדי לקיים רמת שירות בחופים ולספק כל מיני שירותי אקסטרה צריך גם מי שיממן ויתחזק את זה.

כרמל שאמה-הכהן: במקום שדמי הכניסה יהיו 10 שקלים והכיסא יעלה 10 שקלים, שהכיסא יעלה 20 שקלים ואז כל מי שירצה ייכנס לחוף בחינם כדי לשחות ולשבת על החול, ומי שירצה לשבת על כיסא חוף ישלם 20 שקלים.

אשר גרנר: ניסינו ליצור חוף מניב.

אשר גרנר: בעלי עניין רוצים לראות כמה זה מכניס להם לכיס.

אשר גרנר: אם בחוף פלמחים אדם יצטרך להוציא על הכיסא עוד 20 שקל, כלומר בסך הכול 30 שקל, ונכנסים לשם בסך הכול מספר מוגבל של אנשים, מבחינה כלכלית לא כדאי לו.

אשר גרנר: באותו האופן הצענו שיאפשרו פרסומות על הסככות כדי להפוך את החוף למניב.

אשר גרנר: בזמנו הצענו שניתן ליזמים להקים קיוסקים וכל מיני דברים שיאפשרו להם להתפרנס.

אשר גרנר: רבותי, אנחנו כבר שבעים מן הניסיונות ליצור חוף מניב כדי להימנע מגביית דמי כניסה.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא נבדק ונבחן מבחינה עסקית ממשית, עם המספרים האמיתיים?

אשר גרנר: הנושא נבדק ונבחן ולכן גם הלכנו עם ההצעה הזאת לבג"ץ.

אשר גרנר: הבג"ץ קיבל את המתכונת הזאת.

דוד קשני: הוא לא קיבל.

אשר גרנר: אמרתי את שלי.

אשר גרנר: כל אחד יגיד את שברצונו לומר.

דוד אזולאי: רבותי, אני מבקש, אחר-כך כל אחד יקבל רשות דיבור.

דוד אזולאי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה לברך אותך על שזימנת את הדיון הזה.

דב חנין: יש איזה מסר של הוועדה שאני רואה אותו בעבודת הוועדה בשבוע האחרון, גם בדיון על הר מירון וגם בדיון על חופי הרחצה, התייחסות נמרצת של הוועדה לשאלת המרחב הציבורי שאנשים משתמשים בו לכל מיני צרכים בסיסיים והצורך לתת מענה טוב הרבה יותר לשאלות הללו.

דב חנין: נקודת המוצא שלנו, אדוני היושב-ראש, חייבת להיות שבמדינת ישראל חופי רחצה הם מצרך בסיסי.

דב חנין: אנו נמצאים במדינה חמה.

דב חנין: אחד מנכסי הטבע המשמעותיים ביותר שיש לנו זה חופי רחצה.

דב חנין: יש זכות בסיסית לציבור ליהנות מחופי הרחצה, וכדי לממש את הזכות הזאת עלינו לאפשר לציבור גישה חופשית בחינם לחופי הרחצה כחלק מזכויות היסוד של האזרחים שחיים במדינת ישראל.

דב חנין: זאת היתה בעצם גישתו הבסיסית של המחוקק.

דב חנין: המחוקק עוד לפני שנים רבות יצר הסדר שמטרתו להגיע למקום הזה.

דב חנין: מטרתו היתה להגיע לכך שחופי הרחצה בישראל יהיו מצרך בסיסי שיינתן לציבור בחינם.

דב חנין: למרבית הצער, הדבר הזה נתקל בכל מיני מנגנוני עקיפה, שמייד אפרט אותם, והתוצאה המעשית היא שהכוונה הזאת סוכלה, או סוכלה במידה רבה.

דב חנין: שאלת השימוש בחופי הרחצה היא שאלה בסיסית של צדק סביבתי.

דב חנין: לכולם יש את הצרכים הללו, אבל יש מי שיש להם היכולת ליהנות מחופי רחצה בארצות העולם ואינם זקוקים לחופי הרחצה אצלנו, ויש מי שיש להם היכולת הכלכלית והם מוכנים לשלם הרבה על חופי הרחצה בתשלום.

דב חנין: אם אנחנו גובים דמי כניסה בחופי רחצה אנו פוגעים בקבוצות החלשות ביותר, או המוחלשות ביותר בחברה ומונעים מהן את האפשרות ליהנות מהים כפי שצריך.

דב חנין: למעשה אנו עומדים בפני שלוש דרכים עיקריות של עקיפת הכוונה הבסיסית של המחוקק שהחופים בישראל יהיו בחינם.

דב חנין: המנגנון הראשון הוא ההתייחסות למה שנקרא "שירותים מיוחדים".

דב חנין: החוק מאפשר גבייה לשירותים מיוחדים.

דב חנין: השאלה מה הם שירותים מיוחדים בחוף.

דב חנין: למשל מלתחות, להבנתי, הן לא שירות מיוחד.

דב חנין: אדם לא יכול ליהנות מחוף אם אין לו מלתחות שבהן הוא יכול ללבוש בגד ים או להתקלח.

דב חנין: אלה דברים בסיסיים, לא פחות מאשר שירותים.

דב חנין: לכן להגדיר מלתחות כסוג של שירותים מיוחדים שמאפשרים גביית דמי כניסה זה לשים ללעג ולקלס את הרצון לאפשר גישה חופשית אל החוף.

דב חנין: המנגנון השני, שהוא לדעתי המנגנון העיקרי היום ברוב חופי הרחצה, מעבר ל-9 החופים שהתייחסתם אליהם קודם, הוא המנגנון של החניה.

דב חנין: גבייה באמצעות חנייה ננקטת לדעתי בחלק גדול מאוד מן החופים בארץ.

דב חנין: הגבייה הזאת בפועל מונעת מאנשים להשתמש בחוף כי הרי אנו לא מצפים מאנשים בקיץ ללכת קילומטרים ברגל כדי להגיע אל החוף.

דב חנין: אם לא מאפשרים, כפי שהיתה כוונת המחוקק, לחנות בסמוך מאוד אל החוף ובחינם, בעצם דרך מנגנון החניה הופכים את השהייה בחוף לשהייה בתשלום.

דב חנין: המנגנון השלישי, שאני רואה אותו כלא פחות משערורייה, זה מה שקורה בחופי הכנרת.

דב חנין: צריך להגיע סוף-סוף למסקנה שגם הכנרת היא חלק ממדינת ישראל.

דוד אזולאי: אני מציע שנקיים דיון נפרד על חופי הכנרת, בשל הסיבה הפשוטה.

דוד אזולאי: היות והוקמה שם רשות נפרדת שנמצאת עדיין בתחילת דרכה, נצטרך לקיים על כך דיון ולראות איך הם פועלים בשטח כי אחרת אנחנו מפספסים כאן את העיקר.

דב חנין: זה רעיון טוב.

דב חנין: בכלל כדאי להזמין את רשות הכנרת החדשה לדיון רוחבי בכל שאלת ההיערכות שלהם, מה הם עושים, איך הם משתמשים בכוחות ובסמכויות הרבות שהכנסת העניקה להם.

דב חנין: הכנרת היא משאב מאוד-מאוד חשוב, וחלק מרכזי מן הדיון הזה צריך להיות באמת על אפשרות הגישה לחופים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, במצב שבו אנחנו נמצאים אין מנוס מהמשך התקדמות החקיקה בנושא הגישה לחופי הרחצה.

דב חנין: בפני הכנסת נמצאת הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה, שמונעת גביית דמי כניסה גם בצורה עקיפה.

דב חנין: החוק הזה משכלל, לאור הניסיון, את המנגנונים שהכנסת חוקקה כבר בעבר כדי למנוע מצב שבו בעצם המנגנונים הללו נעקפים בכל יום מחדש.

דב חנין: אני מקווה מאוד שהממשלה תתמוך בהצעת החוק הזאת.

דב חנין: יושבים מסביב לשולחן הוועדה כמה חברי כנסת ששותפים להצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני מקווה שנצליח לקדם אותה במהירות כדי שאזרחי ישראל יוכלו להגיע באופן חופשי לחופים.

דב חנין: כאשר אני מסתכל על רשימת החופים שמשרד הפנים אישר בהם גביית דמי רחצה, אני מבין שיש בהם גם חופים שהם בעצם האלטרנטיבות היחידות לאנשים באזורים מסוימים של הארץ ליהנות מחוף רחצה.

דב חנין: אם זו אכן תמונת הדברים, ועל-פי הנתונים שבפניי זו התמונה, אני סבור שאתם לא יכולים בכלל להתיר גביית דמי רחצה בחופים כאלה כי התפיסה הבסיסית היא שמעבר לכל פרמטר אחר, בכל אזור אנחנו מאפשרים לאנשים ליהנות בחינם מחוף רחצה גם אם יש חוף רחצה אחר שהוא בתשלום.

דב חנין: תודה רבה.

דוד אזולאי: באותם 9 ישובים שאישרתם לגבות דמי כניסה לחוף, אחת הבעיות היא שאנשי משרד הפנים לא מצליחים לבדוק.

דוד אזולאי: אני לא בטוח שבמקומות הללו אכן יש חופי רחצה ללא תשלום.

ניצן הורוביץ: למשל בפלמחים.

אשר גרנר: אני לא מתחמק.

אשר גרנר: אני נמצא כאן כדי לענות על כל שאלה שלכם.

דוד אזולאי: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, לא סתם אני אומר את זה.

דוד אזולאי: מתוך ה-9 שבדקתי לפחות מקום אחד כמדומני – ואני אומר את זה בזהירות רבה – אין בסמוך לו חוף רחצה ללא תשלום.

דוד אזולאי: כדאי שתבדקו את זה.

דוד אזולאי: האם בדקת את זה?

אשר גרנר: בדקתי.

אשר גרנר: היות ואנו מכירים ואישרנו את זה במסגרת עבודת מטה מסודרת, אנו יודעים מה אישרנו.

אשר גרנר: לצורך העניין, הפרשנות של חבר הכנסת דב חנין להיבט הזה, באמרו שצריך לאפשר כניסה באותו חוף, הפרשנות שלנו רחבה קצת יותר.

אשר גרנר: מדובר מבחינתנו על אותו אזור.

אשר גרנר: אם אדבר על פלמחים, אז בסמוך לו יש את חוף ראשון-לציון שיש בו כניסה חופשית, ויש את חוף אשדוד.

אשר גרנר: כלומר בפריפריה יש חופים ללא תשלום.

ניצן הורוביץ: זה אזור גדול למדי.

אשר גרנר: היות ואני מכיר את זה, אני תושב האזור, אני לא יודע מה זה גדול.

אשר גרנר: בפלורידה – מיאמי זה אזור גדול.

דב חנין: על-פי הגישה שלך אולי מדינת ישראל כולה בקנה מידה עולמי היא אזור אחד.

אשר גרנר: מדינת ישראל קטנה.

אשר גרנר: כשמדברים על גדול, הכול יחסי.

אשר גרנר: בואו נדבר על פרופורציות.

אשר גרנר: המרחק הוא 300-400 מטר בין פלמחים לראשון-לציון.

ניר פפאי: מדרום לתל-אביב אין חוף פתוח שהוא לא חוף עירוני.

ניר פפאי: הכול סגור – כך ניצנים, כך זיקים – והכול באישור שלכם.

אשר גרנר: אתה טועה.

אשר גרנר: חוף אשקלון פתוח, חוף אשדוד פתוח.

אשר גרנר: במועצה האזורית חוף אשקלון, ניצנים וזיקים – חוף אשקלון כולו פתוח לציבור הרחב.

אשר גרנר: אם אני מסתכל על אזור אשדוד – החופים שם פתוחים לקהל הרחב.

דב חנין: במועצה האזורית גן רווה יש חוף פתוח?

אשר גרנר: לגן רווה יש חוף אחד בלבד.

אשר גרנר: הוא לא סגור.

אשר גרנר: עלות הכניסה היא 10 שקלים למי שגילו מעל 13 שנים.

אשר גרנר: יש שם אלטרנטיבה למתרחצים.

רענן פלאי: תשלם את הכסף אז יהיה לך חוף.

דוד אזולאי: אני מבקש לקרוא את לשון החוק: "לא יגבו דמי כניסה למקום רחצה בים, בנהר או באגם אלא אם נקבע חלק סביר של אותו מקום ...".

דוד אזולאי: כלומר אתם מלכתחילה, ברגע שנתתם אישור אתם נותנים גושפנקה להפרת חוק.

אשר גרנר: ממש לא.

אשר גרנר: הפרשנות המשפטית שלנו על-פי המדדים שקבענו והעברנו לבג"ץ היא הפרשנות המשפטית, שקיבלה כמובן את כל האישורים על בסיס משפטי.

אשר גרנר: לכן אני עומד מאחורי הדברים הללו.

אשר גרנר: רבותי, אל תשכחו שהמדינה לא מעבירה תקציבים.

אשר גרנר: אין תקציבים, ואנחנו חייבים להגן על הרשויות המקומיות.

אשר גרנר: רבותי, זה מה שיש.

אשר גרנר: 9 רשויות מקומיות קיבלו אישור לגבות דמי כניסה.

דב חנין: הפרשנות הזאת אומרת רק שאין ברירה אלא לחוקק.

דב חנין: אם פרשנות כזאת אפשרית - - -

ניר פפאי: למה בחוף פלמחים גובים דמי כניסה קילומטר מן החוף?

ניר פפאי: זה הפך לכביש אגרה.

אשר גרנר: החבר מימין (מר ניר פפאי) שכח להגיד שאפילו הבג"ץ לא נתן להם סעד לגבי גן רווה.

אשר גרנר: רבותי, תגידו את האמת.

ניר פפאי: לכן נותנים לגיטימציה לסגירה של כביש שמוביל לאזורים שלמים, אזורים אחרים בכלל?

אשר גרנר: קודם כול, לא אני נותן, מהסיבה הפשוטה שכל הנושא התכנוני לא נמצא באחריותי.

אשר גרנר: חוק התכנון והבנייה אפשר להם למקם שם את החניון.

אשר גרנר: אגב, הגיע לכאן מר רבינוביץ מן המועצה האזורית חוף הכרמל.

אשר גרנר: כדאי לשמוע עם מה מתמודדת רשות מקומית ומה הבעיות שלה עם טווח של 40 קילומטרים חוף, ומה העלויות.

אשר גרנר: רבותי, עליכם להבין שזה המצב.

דוד אזולאי: מר אשר גרנר, אני מבין שאתה מייצג נכונה את עמדת משרד הפנים, אבל עם כל הכבוד, צריך לחשוב כאן

דוד אזולאי: גם על האזרחים שרוצים ליהנות מן החוף.

דוד אזולאי: נראה לי שכאן אתם לא עונים על הדרישה של התושבים.

דוד אזולאי: בחלק מן המקומות נראה לי שאין חופים שלא גובים כסף ולא ניתן שירות לאזרחים שרוצים להגיע לחוף.

אשר גרנר: המחוקק ידע לקבוע לגנים הלאומיים שהם רשאים לגבות סכומי כסף בכניסה לאתרים.

אשר גרנר: רבותי, תבינו, אשמח מאוד שכולם, חבר הכנסת דב חנין וכל חברי הכנסת וכל עם ישראל יגיעו לחופים מבלי לשלם.

אשר גרנר: אשמח מאוד אם התושבים לא ישלמו ויקבלו את השירותים.

אשר גרנר: אני אשמח יותר מכם.

אשר גרנר: אני לא רוצה לגבות כסף.

אשר גרנר: עלויות הגבייה – זה פשוט קטסטרופה.

אשר גרנר: גם ה-10 שקלים, כפי שאמרתי לכם, זה פשוט צחוק מן העבודה.

דוד אזולאי: לכן האזרח משלם ארנונה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לחבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: ראשית, הפיקוח אכן דל אם אכן, כפי שהוצג לנו, מדובר כאן בשני עובדים במשרה חלקית, ועוד עובדים זמניים.

דוד אזולאי: שניהם עובדים במשרה מלאה, אך בלי שעות נוספות, ואין להם אפילו רכב.

ניצן הורוביץ: שני פקחים זמניים בעונת הרחצה, שאין להם רכב ועליהם להגיע לחופים בתחבורה ציבורית – אגב, גם זאת שאלה כי בחלק גדול מן החופים אין בכלל תחבורה ציבורית.

ניצן הורוביץ: אינני יודע איך הפקחים מגיעים אליהם.

ניצן הורוביץ: גם זאת שאלה טובה, איך הציבור אמור להגיע לחוף.

אשר גרנר: לכן האוטו שלי עושה 100,000 קילומטרים בשנה.

ניצן הורוביץ: ברור שהפיקוח כאן דל, לא רק בחופים שבהם גובים תשלום אלא גם בחופים האחרים שצריכים לספק את השירותים הבסיסיים.

ניצן הורוביץ: צריך לציין שהשירותים הללו בחופים רבים לא מסופקים – שירותי הצלה, ניקיון, בתי שימוש ואספקת מים לשתייה.

ניצן הורוביץ: מר אשר גרנר, גם כשאני מסתובב באופן אישי במקומות הללו, נדירים החופים שבהם יש את כל ארבעת השירותים הללו.

ניצן הורוביץ: גם את זה צריך לומר.

דוד אזולאי: מר גרנר, אני מציע שתרשום לעצמך את הדברים ואחר-כך תוכל להגיב.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא תחזוקה.

ניצן הורוביץ: יש מקום עם ברזייה אך היא לא עובדת, יש מקום עם שירותים אך השירותים סתומים.

ניצן הורוביץ: הדברים האלה בעייתיים.

ניצן הורוביץ: שתי מילים על חוף פלמחים, שהוא אולי החוף הבעייתי ביותר מכל החופים שמצוינים ברשימה הזאת.

ניצן הורוביץ: החוף הזה הוא בסמכות המועצה האזורית גן רווה והוא משרת אוכלוסייה גדולה מאוד – תושבי ראשון-לציון, עיר של 200,000 איש, רחובות ויבנה באים לחוף הזה.

ניצן הורוביץ: להגיד שהאזור משתרע מאשדוד ועד ראשון-לציון – זה לא מדויק כי בעצם מחוף פלמחים אתה לא יכול לעבור ראשון-לציון, יש שם בסיס צבאי.

ניצן הורוביץ: אכן על המפה המרחק הוא 300 מטר על-פי הגבול המוניציפלי, אבל כדי להגיע לחוף אתה צריך בעצם לנסוע בחזרה את כל הדרך לראשון-לציון ואז לנסוע לים.

ניצן הורוביץ: הצגת הדברים לא עולה בקנה אחד עם המציאות ועם הכוונה בחוק ובתקנות.

ניצן הורוביץ: מה שקורה בפלמחים חמור יותר, כי בעצם כדי לתפוס את החוף לא גובים בכניסה לחוף ממש, אלא הקימו בודקה בכביש שמוביל אל החוף, וגם אל מקומות אחרים, ושם עוצרים כל רכב וגובים כסף.

ניצן הורוביץ: אפילו אם אתה מגיע ברגל, אתה צריך להיות באמת בכושר טוב כדי ללכת ברגל את המרחק הגדול הזה.

ניצן הורוביץ: העניין הזה הוא צחוק מן החוק.

אשר גרנר: 1,100 מטר בדיוק.

ניר פפאי: יש לא רחוק משם אתר ארכיאולוגי.

ניצן הורוביץ: באה משפחה עם ילדים, עם סלים וציוד.

ניצן הורוביץ: איך יוכלו להגיע לים?

אשר גרנר: אתה מציג את זה באופן לא נכון.

דב חנין: זה 1,100 מטרים?

דב חנין: אז זה 1,100 מטרים.

דב חנין: אני לא מבין על מה אנחנו מתווכחים.

דב חנין: בואו נסכים שזה 1,100 מטרים.

פניה קירשנבאום: אנחנו מנהלים דיון פתוח או שניתן לחבר הכנסת ניצן הורוביץ לסיים, נשמע אותו, ניתן לאחרים לדבר ואז נענה?

פניה קירשנבאום: אם זה דיון פתוח אז כולנו נדבר חופשי.

ניצן הורוביץ: אני מבקש מכם לשים לב באופן מיוחד למקרה של חוף פלמחים משום שאין חופים סמוכים וזה החוף היחיד של המועצה האזורית גן רווה.

ניצן הורוביץ: במקרה הזה יש למשל מסעדות או מזנונים שהמועצה גובה עליהם כסף.

ניצן הורוביץ: היות וזה חוף שבאים אליו המוני בני אדם, זה חוף ענק, אפשר בהחלט להוציא תשלום מן המתקנים הללו.

ניצן הורוביץ: אינני יודע עד כמה התחשיב שטענת שעשו נכון.

ניצן הורוביץ: עוד מילה אחת על הכנרת.

ניצן הורוביץ: אני מבין שיתקיים על הכנרת דיון נפרד.

דוד אזולאי: יתקיים דיון נפרד עם איגוד ערים כנרת.

ניצן הורוביץ: בכנרת הבעיה של החניונים קריטית משום שאין חניונים אחרים פרט לחניונים של החופים עצמם.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, אם אתה לא רוצה לחנות בחוף עצמו, אתה לא יכול לחנות בכביש כי גוררים את האוטו.

ניצן הורוביץ: שם החניונים הם ההגבלה המרכזית לכניסה לחופים ובזה צריך לטפל.

פניה קירשנבאום: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

פניה קירשנבאום: אני לא רוצה להיכנס לפרטים על חוף כזה או אחר.

פניה קירשנבאום: אני רוצה לדבר על הבעיה הגלובלית של החופים.

פניה קירשנבאום: ברור לכולנו, ואני בטוחה שאין חילוקי דעות בין הנוכחים בחדר, שהחופים הם נכס לאומי ועליהם להיות נגישים לכל התושבים.

פניה קירשנבאום: אבל אנו דנים כאן על החלטות הרשויות המקומיות.

פניה קירשנבאום: אני עולה רמה אחת למעלה, ואדוני היושב-ראש, דיברנו אתך לא אחת על חוק הרשויות המקומיות.

פניה קירשנבאום: הבעיה גדולה הרבה יותר – היא בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

פניה קירשנבאום: אנחנו מקבלים כאן החלטות ומפילים עוד ועוד מטלות על השלטון המקומי.

פניה קירשנבאום: נכון שיש לנו את המועצה המקומית תמר, שם יחס הארנונה שהיא גובה מבתי-המלון בהשוואה לאוכלוסייה שלה הוא כזה שהיא יכולה להרשות לעצמה לפתוח את החופים שלה ללא תשלום, וכך גם בעיר אילת, שם היחס של הארנונה מבתי-המלון בהשוואה לאוכלוסייה מאפשר לעירייה לתחזק את החופים.

פניה קירשנבאום: אבל מה לעשות שיש רשויות מקומיות שנמצאות בתהליך הבראה או בקיצוצים של מענקי איזון.

פניה קירשנבאום: לתחזק את החופים הללו ולשמור אותם נקיים וכל לילה להעסיק שם חברות לניקוי החופים, וגם לאפשר את זה חינם אין כסף ולהפיל את כל זה על הרשות המקומית – אין בכך צדק.

פניה קירשנבאום: אם אנו כבית המחוקקים של מדינת ישראל סבורים שהחופים הם נכס לאומי, בואו נקים את רשות החופים, נעביר לשם תקציבים, נתחזק את החופים על-ידי המדינה ואז ניתן גישה חופשית לכל אזרח.

פניה קירשנבאום: אבל כל עוד אנו מפילים את זה על הרשויות המקומיות, יש לנו בעיה להכתיב להן מה לעשות בכסף שלהן ואיך לתחזק את החופים.

פניה קירשנבאום: - - - עלינו להקים רשות לאומית שתתחזק את כל החופים ותאפשר כניסה חופשית, אבל לא ייתכן שנקבל כאן החלטה שתורה לרשויות המקומיות לפתוח את החופים, לתחזק אותם, לתת שירותי מים, מלתחות, קיוסקים והכול ולעשות את זה על חשבונן כאשר אין להן תקציב וכבר מזמן לא ניתן להן תקציב עבור זה.

פניה קירשנבאום: תודה רבה.

דוד אזולאי: חברת הכנסת פאינה קירשנבאום, אני מכיר את השלטון המקומי ומכיר היטב את הגישה הזאת, אבל צריך לזכור גם דבר נוסף, שהאזרחים משלמים ארנונה כדי לקבל שירות.

פניה קירשנבאום: השאלה אם אחזקת החופים נכללת בשירותים שהרשות המקומית צריכה לספק מכספי הארנונה.

דוד אזולאי: החוף הוא חלק מן השירות שהרשות המקומית אמורה לתת לי כאזרח.

פניה קירשנבאום: האם מוגדר בחוק ששירות אחזקת החופים כלול בארנונה?

פניה קירשנבאום: האם אנחנו מאפשרים לעירייה מסוימת או למועצה מקומית מסוימת להעלות את הארנונה כי היא מתחזקת את החוף, או אנחנו מגבילים אותה בהעלאת הארנונה?

דוד אזולאי: אני מדבר קודם כל על שירות לתושבי העיר, שזכאים בוודאי לשירות הזה כי הם משלמים על כך ארנונה.

דוד אזולאי: לגבי תושבי חוץ, זה סיפור אחר.

דוד אזולאי: אני לא בטוח שהרשות המקומית צריכה לסבסד את תושבי הרשות המקומית השכנה.

עוזי ברזילי: בג"ץ רעננה אומר שלא.

פניה קירשנבאום: אם אנחנו מסתכלים על המועצה האזורית גן רווה וחוף פלמחים, ודיבר עליה חבר הכנסת ניצן הורוביץ, האם המועצה גן רווה מסוגלת להחזיק מתקציב הארנונה שלה את החוף שנותן שירות לאוכלוסייה כל-כך גדולה?

דוד אזולאי: אם היא לא מסוגלת היא יכולה לתת את המינימום שבמינימום כדי לספק שירות.

דוד אזולאי: זה אומר ארבעה דברים: הצלה, שירותים, מים וניקיון.

גל רז: העלויות נובעות מהשירותים הללו.

אשר גרנר: המועצה האזורית גן רווה לא גובה כסף מהתושבים שלה, אלא רק מן הפריפריה, 10 שקלים לאדם.

אורי מקלב: לא כל-כך ברור לי, האם פרט ל-9 החופים הללו שגובים כסף יש חופים נוספים שגובים כסף מבלי לקבל אישור על כך?

אשר גרנר: לא ידוע לי על חופים כאלה בים התיכון.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אורי מקלב, מי שגובה כסף פרט ל-9 הללו עושה את זה בניגוד לחוק, נקודה.

אורי מקלב: השאלה אם יש חופים כאלה ומה מספרם.

אורי מקלב: האם יש נתונים?

אשר גרנר: אחזור על הנתונים.

אשר גרנר: בים התיכון יש 9 חופים שגובים כסף באישור.

אשר גרנר: אין בים התיכון מי שגובים כסף שלא באישור.

אשר גרנר: בכנרת - - -

אורי מקלב: בכנרת זה סיפור אחר.

אורי מקלב: נעזוב את הכנרת לרגע.

ניר פפאי: הייתי רוצה לתקן את הנתונים, אם אפשר.

דוד אזולאי: אאפשר לך.

דוד אזולאי: אתה רשום ותקבל רשות דיבור בהמשך.

אורי מקלב: הנתון הזה חשוב.

אורי מקלב: האם יש חופים אחרים שגובים תשלום ללא אישור והאם יש על כך אכיפה?

אורי מקלב: שנית, האם מבצעים את האכיפה רק על 9 החופים שגובים כסף, או שתפקידכם לפקח על החזקת החוף על-ידי כל הרשויות המקומיות?

אשר גרנר: התשובה – תפקיד המפקחים לפקח על כל הרשויות המקומיות שמפעילות חופי רחצה, גם אלה שמוכרזים כאסורים לרחצה וגם אלה שמוכרזים כחופי רחצה.

אשר גרנר: התשובה – כן.

אשר גרנר: אלה ההנחיות שלנו לאנשי השטח שלנו.

אורי מקלב: אין ספק ששני אנשים שצריכים לפקח על צורת אחזקת החוף ועל השירותים שניתנים על-ידי כל הרשויות המקומיות – זה פיקוח לא ישים בכלל ולא אפקטיבי.

אשר גרנר: אני מסכים אתך.

אורי מקלב: אי אפשר להתעלם מכך, אם נשקף את כל מה שאומרים כאן חברי הכנסת ואחרים, שאי אפשר להגיד שהחופים של הים התיכון במדינת ישראל נגישים לציבור וידידותיים לציבור, שהציבור מרגיש שהוא יכול באופן חופשי לגשת אליהם.

אורי מקלב: כל חוף עם הסיפור שלו.

אורי מקלב: אי אפשר גם להתעלם מכך שגביית דמי החניה זה חלק מדמי הכניסה, בכל צורה שנסתכל על זה.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים היום על מקומות שגובים כסף עבור חניה, פירוש הדבר שזה המחיר עבור הביקור בחוף.

אורי מקלב: אי אפשר להגיד שבביקור רגלי זה עולה אחרת.

אורי מקלב: הרי כמעט בלתי אפשרי להגיע בחוף ברגל.

אורי מקלב: מעבר לכך, יש דברים נוספים שהחוק מחייב.

אורי מקלב: למשל רשויות מקומיות צריכות להעמיד חופים נפרדים עבור ציבור שמשתמש רק בחופים נפרדים.

אורי מקלב: זה על-פי חוק וגם זה לא מיושם.

אורי מקלב: רשויות מקומיות רבות לא מעמידות חוף כזה, ואם מעמידות – הן עושות את זה בצורה לא תקינה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת מקלב שואל האם כאשר אתם נותנים אישור של משרד הפנים לרשויות המקומיות לגבות כסף, האם יש שם גם חוף נפרד או לא.

אשר גרנר: התשובה – לא.

דוד אזולאי: אתה מראש מונע מציבור להשתמש בחוף.

דוד אזולאי: זה ציבור שגם תמורת כסף לא יכול ליהנות מן החוף.

יוסף עאמר: הכניסה לכל החופים הנפרדים במדינת ישראל, בחינם.

יוסף עאמר: אף חוף נפרד לא קיבל אישור גבייה ממשרד הפנים.

דוד אזולאי: אני יודע את זה.

דוד אזולאי: זה לא חידוש עבורי.

דוד אזולאי: השאלה אחרת.

דוד אזולאי: האם באותם חופים שמשרד הפנים אישר להם לגבות כסף, האם באותם מקומות יש חוף נפרד?

אשר גרנר: לא.

דוד אזולאי: כלומר יש כאן אזרחים סוג א' ואזרחים סוג ב' שלא יכולים להיכנס לחוף אפילו תמורת תשלום.

אורי מקלב: בסיכומו של דבר, זה חלק מן הנושא.

אורי מקלב: צריך לעמוד עליו כחלק מן הפיקוח מכיוון שרבים-רבים ניזוקים.

אורי מקלב: ציבור המשתמשים בחופים נפרדים הוא ציבור גדול מאוד.

אורי מקלב: יש אנשים שמחפשים שקט ורוצים להתרחץ בחוף נפרד.

אורי מקלב: זה לאו דווקא חרדים שחייבים חוף נפרד מבחינה הלכתית, אלא יש אנשים שרואים כחלק מן ההנאה שלהם להגיע לחוף נפרד.

אורי מקלב: ידוע שבחופים הנפרדים השימוש מגוון ונרחב מאוד.

אורי מקלב: זה חלק מן הדברים שצריך לפקח עליהם.

אורי מקלב: חשוב מאוד שנקבל את הנתון הזה, אם יש עדיין חופים, פרט ל-9 שקיבלו היתר, שגובים כסף על אף שאין להם אישור של משרד הפנים.

דוד אזולאי: מר אשר גרנר ומר יוסף עאמר, באשר להערה של חבר הכנסת אורי מקלב, שיהיה ברור, נוציא על כך מכתב גם לשר הפנים.

דוד אזולאי: אני מבקש בעניין הזה שיהיה ברור שאם הולכים לתת אישור לגבות כסף על-פי הקריטריונים שקבעתם, אני סבור שיש להוסיף קריטריון נוסף.

דוד אזולאי: צריך להיות ברור שלא תינתן רשות לגבות דמי כניסה אם אין חוף נפרד באותו ישוב על אף שזה נדרש.

דוד אזולאי: על-פי החוק חייבת לבוא דרישה מחבר מועצה אחד לפחות ברשות המקומית שמחייב הקמת חוף נפרד.

דוד אזולאי: אני מכיר רשויות מקומיות שיש בהם דרישה של חבר מועצה ובכל זאת אין חוף נפרד.

דוד אזולאי: כאשר יש דרישה ואין חוף נפרד, הרשות המקומית לא תוכל לגבות כסף.

אשר גרנר: ברשותך, אדוני היושב-ראש, תעביר אליי פירוט היכן מבקשים להקים חופים נפרדים.

אשר גרנר: אנחנו נותנים לזה עדיפות.

אשר גרנר: אני מסתכל על ישובים בכל הארץ שרצו להקים חופים נפרדים.

אשר גרנר: אפילו הקצינו עכשיו למעלה מ-5 מיליון שקל לאשקלון כדי לעשות העתקה לחוף נפרד.

אשר גרנר: זה תקציב שאני שומר במיוחד עבור זה.

דוד אזולאי: אני מפנה את תשומת לבך לאזור שמעכו וצפונה.

דוד אזולאי: בבקשה תבדוק כמה חופים נפרדים יש שם.

דוד אזולאי: את התשובה אני יודע.

יוסף עאמר: בשנת 2008 אישרנו לעיריית נהרייה פתיחת חוף נפרד.

יוסף עאמר: בשנה שעברה, שנת 2008, נפתח חוף נפרד בנהריה.

יוסף עאמר: לפני שנתיים התקיים דיון עם ראש עיריית אילת ובשנה שעברה נפתח חוף נפרד באילת.

דוד אזולאי: אבל מתי אישרתם את הגבייה בנהריה?

דוד אזולאי: לפני אישור החוף הנפרד.

אשר גרנר: זה נעשה במקביל.

אשר גרנר: נהריה קיבלה אישור גבייה בשנה שעברה.

אשר גרנר: דרך אגב, הדברים לא קשורים זה בזה.

דוד אזולאי: אני לא רוצה להיכנס לזה, אבל האמן לי, ואני אומר לך דברים בדוקים, אני יודע שהיתה דרישה לפתוח חוף נפרד בנהריה אך העירייה לא פתחה חוף כזה.

אורי מקלב: בנהריה יש יותר מחבר מועצה אחד שדורש חוף נפרד.

דוד אזולאי: היתה דרישה בנהריה אך העירייה לא נענתה, אך לדרישה לגבות כסף בחוף כן נענו.

ניר פפאי: אני מנהל אגף שמירת הטבע בחברה להגנת הטבע.

ניר פפאי: משפט אחד על הנתונים ואחרי כן שני משפטים על עמדתנו.

ניר פפאי: על-פי המספרים שאני מכיר לגבי חופי הים התיכון יש קרוב ל-20 חופים סגורים.

ניר פפאי: יש את 9 החופים שמפורטים כאן.

ניר פפאי: חוף הצוק למשל הוא למעשה שני חופים, כלומר הגענו ל-10 חופים סגורים.

ניר פפאי: מבחינת הציבור לא משנה אם קוראים לזה רשות או קוראים לזה רשות מקומית.

ניר פפאי: רשות הטבע והגנים – זה עוד 4 חופים סגורים ואנחנו מגיעים כבר ל-14 חופים.

גל רז: אתה מחלק שתי כניסות לאותו חוף כאילו אלה היו שני חופים?

ניר פפאי: את ועדת הפנים והגנת הסביבה מעניין כרגע הציבור הרחב ולא מי גובֶה.

תומר רוזנר: לרשות הטבע והגנים הלאומיים יש חופים מוכרזים?

ניר פפאי: אלה שמצוינים כאן, למעט הבונים – כן.

ניר פפאי: לא שמעתם ממני כרגע עמדה ערכית, אלא אני מציג רק את הנתונים כדי שיהיו בפני הוועדה.

ניר פפאי: בנוסף, יש את קיסריה שנופלת בין הכיסאות, אבל הכניסה לשם בתשלום.

ניר פפאי: החוף בקיסריה לא רשום ברשימה של רשות הטבע והגנים וגם לא בזאת של משרד הפנים, אבל גובים שם כסף.

אשר גרנר: זה אתר ארכיאולוגיה.

ניר פפאי: כרגע אני מציג את הנתונים לוועדה.

ניר פפאי: זה חוף שמי שרוצה להיכנס אליו צריך לשלם כסף, והוא לא מופיע במי מן הרשימות.

ניר פפאי: נוסיף לזה את מכמורת ותל ברוך, ואינני יודע אם לכלול גם את חוף פולג או חוף חדרה.

ניר פפאי: אני מוריד את החופים העירוניים, שם גובים על חניה.

ניר פפאי: בסך הכול מגיעים לקרוב ל-20 חופים סגורים.

ניר פפאי: זה ברמת הנתונים.

ניר פפאי: את הכנרת ציינתם כבר.

ניר פפאי: בכנרת לא חל לצערי שינוי בשנה האחרונה, וגם המצב שאני מתאר כאן הוא בדיוק המצב שהיה לפני שנה, אין כל שינוי כמעט.

ניר פפאי: ברמה העקרונית, צוין כאן ההבדל.

ניר פפאי: לא במקרה ברשויות העירוניות במרבית החופים אין גבייה של כסף.

ניר פפאי: לא בשל החוק, אלא בפרקטיקה לא גובים כסף.

ניר פפאי: הרשויות העירוניות מסוגלות ויכולות ויש להן תועלות רבות מן החופים ולכן לא גובים שם כסף.

ניר פפאי: הבעיה העיקרית היא במועצות האזוריות.

ניר פפאי: לכן צוינה כאן גם העובדה שבעבר המדינה תמכה בתחזוקה של חופים והיא לא עושה את זה יותר מזה כמה שנים.

ניר פפאי: כמובן שהאידיאל שהמדינה תתחזק את כל החופים, אבל אם קובעים סדרי עדיפויות, אין ספק שהמדינה צריכה להתערב במועצות האזוריות.

ניר פפאי: זה נכון גם לים התיכון ונכון בוודאי גם לכנרת.

ניר פפאי: הוזכרה הסיבה – חלקן מחזיקות רצועות חוף ארוכות מאוד.

ניר פפאי: בחוף כרמל זה בולט, המועצה מחזיקה 40 קילומטרים, כאשר מרבית המתרחצים באים מחוץ לרשות המקומית ולכן אין ספק שכאן המדינה צריכה להתערב.

ניר פפאי: תופעה אחרת שאנחנו רואים, למשל בעמק חפר חוף נעורים נפתח לציבור והפך להיות גן אירועים, ואין שום אכיפה נגד התופעה הזאת.

ניר פפאי: לכן המדינה צריכה להתערב, וקודם כל להתערב בתיקון לגבי המועצות האזוריות.

ניר פפאי: אנו רואים שמרבית החופים שגובים תשלום נמצאים במועצות האזוריות.

ניר פפאי: לכן גם ציינתי שמדרום לתל-אביב, אם לא רוצים להתרחץ בחוף עירוני בעצם כל יתר החופים בתשלום.

ניר פפאי: כך בניצנים, בפלמחים ובזיקים.

ניר פפאי: כל החופים שלא נמצאים בתחומי ערים הם בתשלום.

ניר פפאי: כאן צריכה להיות התערבות של המדינה.

ניר פפאי: מבחינת חקיקה, ידועה לוועדה העמדה שלנו בעבר על חוק החופים.

ניר פפאי: היה ניסיון נוסף, שלא עבר לצערי, אבל יש מקום לחדש את החקיקה בנושא גישה רגלית לחופים.

ניר פפאי: יש לאפשר גישה ברגל לכלל החופים.

ניר פפאי: הדרישה הזאת, בוודאי מבחינה ציבורית, ראויה.

ניר פפאי: חבר הכנסת חנין דיבר על ההיבט של החשיבות של חוף הים לכלל הציבור.

ניר פפאי: יש לאפשר לפחות את הגישה הרגלית.

ניר פפאי: לא קשה להשיג את זה.

ניר פפאי: אם אנחנו מסתכלים על הים התיכון, רואים שבערך 5 חופים גובים גם עבור כניסה רגלית, אז ניתן לעשות את השינוי הזה.

ניר פפאי: בכנרת החקיקה האחרונה, חוק איגוד ערים החיל גם מעבר חופשי סביב חופי הכנרת.

ניר פפאי: שביל סובב כנרת מאפשר גישה רגלית.

ניר פפאי: לכן החקיקה הזאת בידינו.

ניר פפאי: זה לא שינוי כל-כך דרמטי, אבל המשמעות שלו רחבה מאוד מבחינה ציבורית וחברתית וגם כדי למנוע דברים שצוינו כאן, שיום אחד רשויות מקומיות ירצו לסגור חופים נוספים, דבר שהחוק אולי מאפשר להן היום.

אשר גרנר: אתמול עיריית נתניה ביקשה לסגור חוף מרכזי, את חוף אמפי.

אשר גרנר: השאלה אם ארשה את זה.

דוד אזולאי: למה הם רוצים לסגור את החוף?

קריאה: בשל בעיית מצילים.

אשר גרנר: לא רק מצילים, אלא גם אחזקה.

אשר גרנר: אין להם די תקציב.

ניר פפאי: ברגע שמאפשרים גבייה מהולכי רגל, המשמעות היא גם גידור של החוף כי לא ניתן לגבות מהולכי רגל מבלי לגדר את החוף.

ניר פפאי: אם אנחנו רוצים למנוע גם את התופעה של הגידור וגם לתת את הזכות החברתית לגישה רגלית לחוף, צריך לעשות שינוי בחוק, שינוי קטן מאוד שאני סבור שאפשרי.

ניר פפאי: תודה.

עמית ברכה: אני סמנכ"ל "אדם, טבע ודין".

עמית ברכה: ראשית, אני רוצה לברך את אדוני על המינוי כיושב-ראש הוועדה.

עמית ברכה: כאשר "אדם, טבע ודין" הגישה עתירה לבג"ץ בעניין החופים, המטרה היתה למנוע גביית דמי כניסה מהציבור הרחב, ובפרט, ואולי במרכז העניין, ייצגנו את הציבור שידו אינה משגת לשלם את דמי הכניסה.

עמית ברכה: חשוב להבהיר כי החלטת בג"ץ קובעת שני דברים חשובים מאוד.

עמית ברכה: קודם כול, רק עבור שירות מיוחד שניתן בחוף רחצה, שכפי שחבר הכנסת חנין ציין קשה לדעת מה הוא ורק משרד הפנים יכול להחליט, מותר לגבות כסף.

עמית ברכה: עבור שירותים בסיסיים שמנויים בחוק – ולטעמנו גם שירותים שמעבר למה שמנוי, כמו מלתחות, כמו שירותים אחרים שייעודיים לחוף רחצה – עליהם אסור לגבות דמי כניסה.

עמית ברכה: את זה קובע הבג"ץ.

עמית ברכה: בג"ץ קובע דבר נוסף חשוב מאוד, שאסור לגבות דמי חניה כאשר הדרך היחידה להגיע אל חוף הרחצה היא באמצעות רכב.

עמית ברכה: חלק גדול מאוד מחופי הרחצה במועצות האזוריות, כמו מכמורת, כמו זיקים, כמו פלמחים, ניתן להגיע אליהם אך ורק באמצעות כלי רכב.

עמית ברכה: לכן אומר בית-המשפט העליון בנוהל ברור מאוד, או שתהיה חניה ללא תשלום במרחק סביר מן החוף, או שלא ייגבו דמי חניה או דמי כניסה אל חופי הרחצה הללו.

דוד אזולאי: עם כל הכבוד לבג"ץ, יש פסיקה אבל לצערי הרב אני מניח שגם אם רוצים לכבד אותה, אני אומר לך בכנות, היום אי אפשר מפני שבשני תקני פיקוח שיש היום למשרד הפנים, בואו נגיד את האמת, אי אפשר לעשות את זה.

דוד אזולאי: גם אם בג"ץ היה קובע שצריך לתת שירות ללא תשלום, אנו יודעים שמשרד הפנים לא יכול לאכוף את החוק הזה.

דוד אזולאי: לא נקבעה שום סנקציה בחוק כנגד ראש רשות מקומית שמפר את החוק.

דוד אזולאי: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

עמית ברכה: אדוני מדבר על בעיית אכיפה.

עמית ברכה: היא בעיה מוכרת ואמיתית.

עמית ברכה: יחד עם זה, הבעיה הפרה-לימינרית, הראשונית, היא בכך שמשרד הפנים נותן, לטעמנו שלא כדין בחלק מן המקרים, אישורי גבייה לחלק מן החופים.

עמית ברכה: את החוק צריך לתקן בשתי נקודות מרכזיות.

עמית ברכה: ראשית, צריך לקבוע שהרשימה שמצויה כיום של נושאים שעליהם אסור לגבות כסף צריכה להיות מעין רשימה שמדגימה בסך הכול עבור מה אסור לגבות.

עמית ברכה: כי לדוגמה, כפי שחבר הכנסת חנין ציין, הנושא של מלתחות לא מופיע ברשימה.

עמית ברכה: בוודאי לא צריך לגבות על מלתחות.

עמית ברכה: זה שירות שניתן בחוף רחצה וצריך להינתן לכולם.

עמית ברכה: כמו כן, נושא מקומות החניה שצמודים לחופי רחצה, כאשר הדרך היחידה להגיע אל החוף היא באמצעות כלי רכב, זה נושא שצריך להיפתר.

עמית ברכה: צריך להפסיק לגבות דמי חניה באותם מקרים.

עמית ברכה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לדבר בקצרה על הערבות ההדדית בין רשויות מקומיות.

עמית ברכה: אדוני התייחס לכך שיש תושבים שמגיעים מחוץ לעיר או למועצה האזורית שיש בה חוף רחצה ומבקשים להיכנס לחוף.

עמית ברכה: נושא הערבות ההדדית חשוב מאוד.

עמית ברכה: אדוני, בקדנציה הקודמת אתה, ביחד עם חבר הכנסת חנין וחברי כנסת נוספים, הובלתם את התיקון לחוק לאיסור גביית דמי כניסה לפארקים עירוניים.

עמית ברכה: אני תמיד מציג את הדוגמה של שתי ערים סמוכות, בת-ים וחולון.

עמית ברכה: בבת-ים יש חופי רחצה אך אין בה פארקים עירוניים.

עמית ברכה: בחולון לעומת זה יש פארקים אך אין חופי רחצה.

עמית ברכה: תושבי חולון נהנים חינם מחופי הרחצה בבת-ים, ולהיפך, תושבי בת-ים נהנים מן הפארקים היפים בחולון חינם אין כסף.

עמית ברכה: לכן הערבות ההדדית כאן חשובה מאוד.

עמית ברכה: לכל עיר יש מה לתת לטובת תושבי המדינה.

עמית ברכה: לכן יש חשיבות לכך שהתושבים, ובעיקר אלה שידם אינה משגת, שמגיעים מחוץ לאותה מועצה אזורית או עיר שיש בה חוף רחצה, ייהנו גם הם ללא תשלום בחופים הללו.

עמית ברכה: אנחנו יודעים על-פי הנתונים הכלכליים שיש בידינו, שרשויות מקומיות ומועצות אזוריות מצליחות לממן את תחזוק חופי הרחצה מהזיכיונות שהן נותנות למפעילים בחוף.

עמית ברכה: הכוונה לקיוסקים, מסעדות, השכרת כיסאות וכן הלאה מתקנים שקיימים בחופי רחצה.

עמית ברכה: החוק, וגם בג"ץ, אומר דבר ברור מאוד.

עמית ברכה: הוא קובע שהציבור חייב לדעת עבור מה גובים ממנו את דמי הכניסה.

עמית ברכה: כלומר אי אפשר לגבות דמי כניסה באופן כוללני מבלי שהציבור יידע עבור איזה שירות בחוף הרחצה גובים ממנו את הכסף.

עמית ברכה: עד היום אנו לא יודעים מה הנימוקים שהנחו את משרד הפנים.

עמית ברכה: ייתכן שהם נימוקים נכונים, אבל הם לא מפורסמים.

עמית ברכה: מה הנימוקים שהנחו אותם כאשר נתנו אישור אפילו לאותם 9 חופים לגבות דמי כניסה?

עמית ברכה: הנימוקים הללו לא פורסמו.

עמית ברכה: אני חוזר ואומר, השירות חייב להיות איזה שירות מיוחד יוצא דופן בחוף הרחצה כדי שיינתן אישור לגביית תשלום, ועד היום לא פורסמו הנימוקים הללו.

תומר רוזנר: ביקשתם לקבל אותם?

עמית ברכה: ביקשנו לקבל ולא קיבלנו עד היום.

עמית ברכה: לכן טוב שמתקיים כאן דיון היום.

עמית ברכה: לכן אנחנו פונים לוועדה הנכבדה ומבקשים לקדם את הצעת החוק לאיסור גביית דמי כניסה, למעט מקרים חריגים כמובן, שאז ניתן יהיה באישור משרד הפנים לאשר את הגבייה.

עמית ברכה: תודה.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: אני רק רוצה לומר בהקשר לדבריך, באתר האינטרנט של משרד הפנים, הפירוט באילו חופים גובים כסף ובאילו חופים לא גובים והיכן יש כניסה חופשית לא מופיע.

עמית ברכה: ובוודאי לא מופיעים הנימוקים מדוע גובים כסף.

עמית ברכה: זה לא נאמר לציבור.

דוד אזולאי: לגבי הנימוקים, נדבר אחר-כך.

דוד אזולאי: אבל לפחות הנתון הזה צריך להופיע באתר האינטרנט.

דוד אזולאי: אם אזרח רוצה לנסוע למקום כזה או אחר, שיידע.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לנציג עיריית תל-אביב, בבקשה.

רענן פלאי: האדון דיבר בלהט.

רענן פלאי: גם אני רוצה לדבר בלהט.

רענן פלאי: אני רוצה לזעוק את זעקתן של הרשויות המקומיות.

רענן פלאי: נאמרו כאן כמה דברים שצריך להבהיר אותם.

רענן פלאי: גישה לחוף הים – לא מדובר על חוף ים.

רענן פלאי: מדובר על חוף רחצה מוסדר.

רענן פלאי: ההבדל הוא 40 מיליון שקלים בתקציב עיריית תל-אביב לצורך האחזקה 2 מיליון שקלים שלא רשומים כאן לצורך פנסיה עשרות מיליוני שקלים כדי לחדש את החוף מדי שנה.

רענן פלאי: מדובר כאן על סכומים עצומים.

רענן פלאי: אם כולם אומרים כאן שזה שירות ממלכתי לציבור, אז שיהיה שירות ממלכתי.

רענן פלאי: ילד הולך לבית-ספר, למשרד החינוך יש קריטריונים שקופים ולכן מקבל כסף עבור כל ילד; משרד הרווחה מקבל השתתפות של 75%-25%.

דוד אזולאי: כמה עולה לכם פינוי אשפה בתל-אביב?

רענן פלאי: אני רוצה להזכיר לאדוני שבשנת 1977 משרד הפנים בעצמו פרסם תוכנית, שנגנזה כנראה, שם הוא בנה קריטריונים בדיוק כמו בבתי-הספר.

רענן פלאי: הוא אמר: יש לי חוף רחצה מוכרז, עולה לי X שקלים להחזיק אותו לפי עלות תקנית, לא אם מישהו רוצה לתת שם צלצולים ופעמונים וחוף מזהב, העירייה תשתתף ב-60%-70% והמדינה ב-30%.

רענן פלאי: מאז כל ההשתתפות הממשלתית ירדה.

רענן פלאי: נשארנו עם פירורים להשקעה ולא ניתן שום דבר.

רענן פלאי: לא ייתכן ששירות ממלכתי ייפול על כתפי רשות מקומית אחת.

דוד אזולאי: אין לכם הכנסות מכל מיני זכיינים?

רענן פלאי: יש, אבל זה בטל בשישים.

תומר רוזנר: אפשר לקבל על כך פירוט?

רענן פלאי: אני מזכיר גם שרוצים כל הזמן להרחיב.

רענן פלאי: דיברו על כמה קריטריונים: קודם כול שתהיה גישה חופשית.

רענן פלאי: מתוך 12-13 חופים, ב-11 חופים שלנו יש גישה חופשית.

רענן פלאי: אז גם את כבשת הרש רוצים לקחת?

רענן פלאי: הייתי רוצה שהדיון הזה יהיה מנוף, שאם המדינה רוצה את זה תשקיע בחופים.

רענן פלאי: למה רשות הגנים הלאומיים גובה כסף מן המבקרים?

רענן פלאי: מה ההבדל?

רענן פלאי: כפי שאדם שהולך לגן לאומי משלם דמי כניסה ואילו אדם שהולך בשדה לא משלם, כך גם כאן.

רענן פלאי: כאשר אדם הולך לחוף ים לא מוכרז הכניסה חופשית, כל אדם יכול ללכת.

רענן פלאי: יש מרחב פתוח ואדם יכול להיכנס לים.

רענן פלאי: אם אדם רוצה חוף רחצה מוכרז עליו לשלם עבור השירותים.

רענן פלאי: צריך להיות שוויון.

רענן פלאי: אם ברשות הגנים הלאומיים גובים דמי כניסה, גם כאן צריך לגבות דמי כניסה, או שהמדינה תשקיע.

רענן פלאי: לא ייתכן שתהיה אפליה כזאת, שכל הזמן באים ונוגסים לנו מן התקציבים.

דוד אזולאי: הרושם שאני מקבל מדבריך, שבתל-אביב אתם מוציאים הון כסף על החופים וכנראה שאין לכם הכנסה שאפילו תחזיק את החוף.

דוד אזולאי: אני לא מקבל את הטענה שלך.

רענן פלאי: ההכנסות שלנו מן החופים בטלות בשישים.

רענן פלאי: אפשר להציג את הנתונים.

גל רז: מסרנו את הנתונים למשרד הפנים.

ניר פפאי: - - -

רענן פלאי: אם זה שירות ממלכתי, תפנה למדינה.

רענן פלאי: למה אתה בא אליי?

דוד אזולאי: המדינה נותנת לרשויות המקומיות והרשויות המקומיות צריכות לתת את השירות הזה לאזרח מפני שהאזרח משלם מסים וזכאי לקבל את השירות הזה.

דוד אזולאי: זה אוצר טבע שאנו זכאים ליהנות ממנו.

דוד אזולאי: זה שמישהו החליט לגדר ולהתחיל לגבות מאתנו כסף, אני סבור שלא צודק.

רענן פלאי: אדם משלם מס עירוני ומשלם גם מס הכנסה.

רענן פלאי: אני רוצה שמס ההכנסה הזה יבוא אל מי שמפעיל את השירות.

רענן פלאי: לא ייתכן שרק צד אחד ישא בכל העול.

דוד אזולאי: אם לא היתה לכם שם שום הכנסה הייתי מתחיל כבר לבכות ולרחם עליכם, אבל אנחנו מכירים את הרשויות המקומיות.

דוד אזולאי: האמן לי שיש רשויות מקומיות שנמצאות במצוקה כלכלית קשה הרבה יותר מאשר עיריית תל-אביב ונותנות את השירות הזה בחינם, וברמה מצוינת.

עמית ברכה: יש לכם עורף אדיר של הטיילת.

רענן פלאי: אל תהיה גיבור על חשבון אחרים.

דוד אזולאי: לא מתאים לעיריית תל-אביב להתבכיין.

דוד אזולאי: תודה רבה.

עוזי ברזילי: במהלך הדיון הוזכרו כאן כמה פעמים הגנים הלאומיים.

עוזי ברזילי: במדינת ישראל יש כ-530 גנים לאומיים ושמורות טבע מוכרזים, חלקם בתשלום על-פי החוק והרוב ללא תשלום.

עוזי ברזילי: בדרך כלל אופני הבילוי בגנים לאומיים ושמורות טבע הם טיולים רגליים, סיורים לימודיים, נופש בחיק הטבע – במילה אחרת: פיקניק, ובבודדים מהם במעמד ההכרזה היה במקום גם חוף רחצה.

עוזי ברזילי: רשות הטבע והגנים הלאומיים מנהלת שלושה חופי רחצה מוכרזים, כלומר עם שירותי הצלה.

עוזי ברזילי: זה שיש אתרים נוספים, או גנים לאומיים ושמורות טבע נוספים והציבור נוטה להיכנס למים גם אם אין חוף רחצה, זה בעיה שאנו מטפלים בה, אבל זה לא חוף רחצה מוכרז.

עוזי ברזילי: הבונים למשל הוא לא חוף רחצה מוכרז.

אשר גרנר: אבל זה מטעה את כל האנשים.

עוזי ברזילי: זה בעיה שלנו לצורך העניין.

עוזי ברזילי: אנחנו עושים מאמצים למנוע את הכניסה למים אבל לציבור יש נטייה לרצות להיכנס לתוכם.

עוזי ברזילי: אנחנו נלחמים בזה.

עוזי ברזילי: לפני כ-3-4 שבועות טבע שם ילד והצליחו להציל את חייו.

עוזי ברזילי: זאת ההתמודדות שלנו.

עוזי ברזילי: אנחנו מנהלים שלושה חופי רחצה מוכרזים.

עוזי ברזילי: החופים הללו משולבים בגנים לאומיים שיש בהם ערכים נוספים.

עוזי ברזילי: באשקלון למשל יש את שער אברהם, אחד משערי לבני הבוץ הקדומים ביותר שנתגלו – יש עוד אחד בתל דן.

עוזי ברזילי: יש שם ממצאים מן התקופה הרומית, באר על טיליה עתיקה מאוד.

עוזי ברזילי: לכן הביקור במקום הוא לא אקט של חוף רחצה.

עוזי ברזילי: קודם כול, הוא לא עונתי אלא פועל לאורך כל ימות השנה.

עוזי ברזילי: רק לידיעתכם, פארק אשקלון הוא אחד מן הגנים הלאומיים הראשונים שהוכרזו במדינת ישראל.

עוזי ברזילי: קיבלנו אותו בחזרה מניהול של העירייה בשנת 2000.

עוזי ברזילי: לקחנו אותו ושיקמנו והיום הוא נראה אחרת לחלוטין, כולל הרגלי הבילוי במקום, בלילות במיוחד.

עוזי ברזילי: יש שם גם חוף רחצה.

עוזי ברזילי: הנטל על הפעלת חוף הרחצה נופל עלינו, ואנחנו, לידיעתכם, לא גובים ארנונה.

עוזי ברזילי: יותר מזה, אם תדברו על זכיינים – רוב הזכיינים פועלים שם טרום העברת הגן לידי רשות הטבע והגנים הלאומיים ואף אחד לא משלם דמי שכירות.

עוזי ברזילי: בואו נתמודד גם עם זה.

עוזי ברזילי: בחופי הרחצה שלנו אנחנו שומרים על שני עקרונות שעולים בקנה אחד עם הניירות שנכתבו כאן.

עוזי ברזילי: אחד, בעבור הכניסה לחוף הרחצה אנו מאפשרים כניסה רגלית להולכי רגל בכל החופים.

עוזי ברזילי: דרך אגב, רק תיקון למסמך – באכזיב יש גם כניסה רגלית ללא תשלום מצפון בניגוד למה שנכתב כאן.

עמית ברכה: אבל איך מגיעים לשם?

עוזי ברזילי: דבר נוסף, בדרך כלל במגרשי החניה אנחנו מאפשרים חניה במחיר של דמי חניה, וזה עולה בקנה אחד עם התפיסה.

עוזי ברזילי: ניקח כדוגמה את חוף בית ינאי אליו אפשר להיכנס ברגל בלי סוף.

עוזי ברזילי: ומה עושה הציבור?

עוזי ברזילי: חונה באמצע הדרך, חוצה את הכביש ומגיע לחוף הים.

עוזי ברזילי: אנחנו שומרים על העיקרון של דמי חניה במחיר שווה לכל נפש של כ-20-25 שקלים למכונית לבילוי של כל היום.

עוזי ברזילי: הפעלת חופי הרחצה היא נטל כבד מאוד.

עוזי ברזילי: בואו נאמר, זה לא התפקיד הטבעי שלנו, אבל אנו חייבים לתת את השירות הזה, והשירות הזה עולה המון.

עוזי ברזילי: דבר אחד נשמט כאן.

עוזי ברזילי: מעבר להפעלה לא צוין כאן העניין הביטחוני ואני חייב להזכיר גם אותו.

עוזי ברזילי: יש עניין ביטחוני בהפעלת חוף יום.

עוזי ברזילי: אינני יודע כמה מכם מכירים את הצורך לחרוש את החוף מידי יום, על-פי הנחיות שאנחנו מקבלים.

עוזי ברזילי: צריך לחרוש את החוף מידי יום וזה מחייב הפעלת צוותים, וזה אחריות.

עוזי ברזילי: מצד אחד יש בזה נטל כספי, ומצד שני יש בזה נטל של אחריות.

עוזי ברזילי: להפקיר חוף ים כזה ולהעמיד את המקום כחוף נטוש?

עוזי ברזילי: דרך אגב, אני מכיר חופים באזורים מסוימים שהם חופי רחצה נטושים לחלוטין.

עוזי ברזילי: כאשר לא גובים כסף השירותים ניתנים בצורה הכי נמוכה שאפשר, ולא נעים לתאר, והמציל רואה או לא רואה.

עוזי ברזילי: לא הייתי רוצה שחופי הים יתנהלו בצורה כזאת.

עוזי ברזילי: הזכירו כאן את קיסריה ואני מבקש לתקן את הדברים.

עוזי ברזילי: בקיסריה יש שני חופים.

עוזי ברזילי: אחד מהם הוא חוף האקוודוקט, שהוא גן לאומי.

עוזי ברזילי: קיסריה מתנהלת על-ידי רשות מקומית שלא מוכרת במדינת ישראל – החברה לפיתוח קיסריה.

עוזי ברזילי: היום יש איזה תיקון עם המועצה האזורית חוף הכרמל.

עוזי ברזילי: חוף הים בקיסריה, שנמצא באזור העיר העתיקה, לא מנוהל על-ידינו.

ניר פפאי: אמרתי שמשלמים שם כסף.

ניר פפאי: לא אמרתי שחוף הים נמצא באחריותכם.

ניר פפאי: אמרתי רק שלא מדובר על 9 חופים בתשלום בלבד.

ניר פפאי: יש יותר.

דוד אזולאי: הוא אומר לנו שזאת טריטוריה עצמאית.

עוזי ברזילי: לכן יש שם הסדר אקס-טריטוריה שלנו.

עוזי ברזילי: קיסריה בעבורנו היא אתר עתיקות בלבד.

עוזי ברזילי: לגבי פלמחים – בתמ"א 8, אם אני לא טועה, החוף הוא גן לאומי.

עוזי ברזילי: החוף – הכוונה קצת מהמים והרבה חול.

אשר גרנר: החוף – לא.

אשר גרנר: הקטע של המים הוא של הרשות, ואילו הקטע של החול הוא גן לאומי.

עוזי ברזילי: אנו אחראים לקטע של החול ולכאורה האחריות על שירותי ההצלה שם היא שלנו.

עוזי ברזילי: אזור הגבייה ומגרש החניה אינם גן לאומי ולכן חל עלינו איסור לגבות, אבל מצפים שאנחנו נפעיל את שירותי ההצלה.

עוזי ברזילי: זה הפרדוקס המושלם.

דוד אזולאי: בכל זאת, כיצד אתם מתחזקים את החופים שלכם, פרט לדמי הכניסה?

עוזי ברזילי: מדמי הכניסה בלבד.

נירית אהרון: צריך לזכור שמחצית מן התקציב של רשות הטבע והגנים הלאומיים ממומן על-ידי הממשלה.

נירית אהרון: את המחצית השנייה אנו נדרשים לגייס בעצמנו.

נירית אהרון: אין לנו ארנונות, אין לנו דרך אחרת.

נירית אהרון: המחוקק היה ער לעובדה הזאת ולכן בסעיף 9, שמאפשר לנו לגבות אגרות כניסה, נקבע בסעיף קטן 9(ג): "ההכנסות מאגרות לפי סעיף זה ישמשו כהכנסתה של הרשות", ולא בכדִי, כי אין לנו מקורות אחרים.

דוד אזולאי: אתם מקבלים את זה ישירות או באמצעות הרשויות המקומיות?

עוזי ברזילי: ישירות.

עוזי ברזילי: האבסורד הוא שבשנים קשות כמו השנה, שנים קשות של תיירות, ולמרות שהאפיפיור מתארח כאן והגיעו אתו כמה תיירים, בשנים קשות בתיירות לכאורה אין לנו דמי כניסה ולכן אנחנו לא יכולים לשמור על הטבע במדינת ישראל כי אין לנו די כסף לבצע את פעולות הבסיס שלנו.

עוזי ברזילי: מלבד הצורך לתחזק את האתרים וחופי הים, חלק נכבד מן הכסף הולך לפעולות שהן בסיס קיומנו, לשמירת הטבע בישראל.

נירית אהרון: צריך לזכור שהשימוש של הרחצה בשמורות הטבע והגנים הוא דבר נלווה ושולי.

נירית אהרון: העניין העיקרי שבגינו הוכרזו השטחים הללו כשמורות טבע וכגנים לאומיים הוא הערכים הטבעיים, הנופיים והארכיאולוגיים.

תומר רוזנר: גם בגן השלושה (הסחנה)?

עוזי ברזילי: כן.

עמית ברכה: נתתי דוגמה של בית ינאי.

נירית אהרון: בית ינאי מחובר לנחל אלכסנדר.

עוזי ברזילי: מה הסיבה שמכריזים?

עוזי ברזילי: האם אנחנו רוצים חוף ים?

עוזי ברזילי: אנחנו לא רוצים חוף ים.

עוזי ברזילי: אני אומר לכם, חופי ים הם דבר גירעוני.

עוזי ברזילי: כל שלושת החופים שעליהם אנחנו אחראים מטילים עלינו נטל כבד של מיליוני שקלים.

עוזי ברזילי: אנחנו לא מכריזים על השמורה כי יש שם חוף ים, אלא כי יש שם ערכים שונים.

עוזי ברזילי: דרך אגב, לא נדבר על חוף בית ינאי בנפרד.

עוזי ברזילי: זה מחובר לנחל אלכסנדר כי זה גן לאומי אחד: חרבת סמרה, מעלה נחל אלכסנדר.

עוזי ברזילי: יש שם את הערכים הנוספים.

עוזי ברזילי: אנחנו לא מאוהבים בחופי ים.

נירית אהרון: האגרות נועדו למעשה לצרכי שמירת טבע, כדי לתחזק, לשמר ולשקם.

נירית אהרון: זו נקודה שחשוב לזכור.

נירית אהרון: זה לא חוף רחצה במובן הקלאסי של המילה, במובן של משחקי מטקות וכולי.

אשר גרנר: אבל יש שם מטקות.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לעו"ד סלעית קולר מן המועצה הישראלית לצרכנות, בבקשה.

סלעית קולר: אני חייבת להגיד שמה שנאמר כאן ומה שנכתב בדוח באשר לפיקוח על הרשויות המקומיות וליכולת לאכוף את הפיקוח, לא רק מטריד אלא אף מפחיד.

סלעית קולר: אם זה הפיקוח שניתן לצורך הבטיחות של האנשים, כלומר מי שמפקח על כל נושא ההצלה זה שני אנשים שנמצאים חלק מן הזמן בלי רכב, זה לא רק מגוחך אלא פשוט עצוב ומסוכן.

אשר גרנר: יושב כאן נציג בצד.

דוד אזולאי: אני מתכוון לתת לו רשות דיבור למרות שלא ביקש.

סלעית קולר: דבר שני, אנו יודעים שיש בעיה של אכיפה, וגם המחוקק יודע שיש בעיה של אכיפה.

סלעית קולר: לשם כך, בין היתר, חוקקו את חוק תובענות ייצוגיות.

סלעית קולר: אם לא יוסדרו דברים בצורה אחרת, למשל בחוף פלמחים, שהפרשנות תהיה קצת יותר ראויה מאשר הפרשנות שניתנה כאן – נאמר שזה בעצם חלק מכל מדינת ישראל ובמדינת ישראל יש חופים פנויים אז גם בפלמחים אפשר לגבות כסף – ייתכן שמישהו מן הציבור ירים את הכפפה והמחיר שתשלם אותה מועצה אזורית שאין לה כסף לתחזק את החוף יהיה גבוה הרבה יותר, ולא בטוח שזה משתלם בטווח הרחוק.

סלעית קולר: לכן גם מי שנותן את האישורים, שעלול למצוא עצמו בבעיה במקרים כאלה, וגם מי שאומר: אני חוסך כאן וגובה כאן כסף כי אני חושב שאף אחד לא יתפוס אותי אף פעם כי משרד הפנים לא יתפוס אותי, צריך להביא בחשבון שהיום הצרכנים מודעים יותר, מכירים טוב יותר את הזכויות שלהם.

סלעית קולר: גם אם בחוק לא נקבעה סנקציה, יש חוקים אחרים שמאפשרים להטיל סנקציות אחרות.

דוד אזולאי: אשמח מאוד לקבל ממך רשימה של רשויות מקומיות שגובות כסף בחופים על אף שאין להן אישור לעשות כן.

סלעית קולר: אולי דווקא ל"אדם, טבע ודין" יש את הנתונים.

דוד אזולאי: מונחת לפניך רשימה שמפרטת לאילו רשויות מותר לגבות דמי כניסה, בסך הכול 9 רשויות.

סלעית קולר: אנחנו מדברים על חוף פלמחים ועל הפרשנות המוזרה שנאמרה, שמכיוון שיש את חוף ראשון-לציון וחופים אחרים הם זכאים לגבות דמי כניסה.

דוד אזולאי: אני מציע להתעלם כרגע מחוף פלמחים, אבל אני מציע לכם כנותני שירות לצרכנים במדינת ישראל לבדוק באילו מקומות הרשות המקומית גובה כסף למרות שאין לה אישור.

דוד אזולאי: אשמח לקבל את הרשימה הזאת.

סלעית קולר: במידה ויהיה מידע, נעביר לוועדה.

אשר גרנר: קיבלנו תלונות רק על הכנרת.

אשר גרנר: באזור הים התיכון קיבלנו תלונות על מה שאירע בניצנים בשנה שעברה, ובאמת היה אסור להם לגבות והם גבו.

אשר גרנר: השנה נתנו להם הרשאה.

דוד אזולאי: מה עשיתם בעקבות התלונה?

דוד אזולאי: מכיוון שהם גבו בשנה שעברה בניגוד לחוק השנה הם מקבלים היתר?

קריאה: בגלל הפסטיבל.

אשר גרנר: התשובה אחרת.

אשר גרנר: הנחינו אותם להזיז את הבודקה שנמצאת במרחק של כקילומטר מן החוף, לקרב אותה אל כיוון החוף.

אשר גרנר: אמרנו להם שהם חייבים לספק חניה בחינם.

אשר גרנר: הם התחייבו לקבל את זה ואז הסכמנו לאשר להם לגבות דמי כניסה.

עמית ברכה: תעשו אותו דבר בפלמחים.

אשר גרנר: כשאקבל רשות דיבור אסביר הכול.

סלעית קולר: עוד דבר באשר לערבות ההדדית, שזה דווקא נושא מעניין.

סלעית קולר: במקרה של עיריית תל-אביב זה די ברור, אנשים מרמת-גן ומגבעתיים גם משתמשים בחופים הללו וייתכן שיש הצדקה להגיד שאולי גם הם צריכים להשתתף.

סלעית קולר: רק שבמקרה כזה עיריית תל-אביב תצטרך להסכים גם לחלוק את ההכנסות שלה מרצועת החוף עם אותן עיריות.

סלעית קולר: אני לא בטוחה שהם יגידו: בסדר, אנחנו מסכימים.

סלעית קולר: לכן אני לא בטוחה שנכון להציג את הדברים באופן הבא: וואו, אנחנו צריכים לתת שירותים גם לאנשים מן החוץ, זה בעיה מבחינתנו.

סלעית קולר: יש מקומות שזה לא בעיה, אלא להיפך, זה המטרה.

סלעית קולר: במועצה האזורית גן רווה יש להם כנראה איזו הנאה מן החוף ולא רק חובות ובגלל זה הם מוכנים לשאת בנטל, אחרת כבר מזמן היו באים לכאן וצועקים חמס בפני משרד האוצר: קחו את החוף ותכריזו עליו כחוף של מישהו אחר.

סלעית קולר: צריך לשים לב גם לדברים הללו.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור ליועץ המשפטי של הוועדה, עו"ד תומר רוזנר, בבקשה.

תומר רוזנר: תודה, אדוני היושב-ראש.

תומר רוזנר: אני מבקש להתייחס לשני היבטים בנפרד, להיבט המשפטי של החוק עצמו ולהיבט של האכיפה.

תומר רוזנר: לגבי ההיבט המשפטי של החוק עצמו, נשמעה כאן פרשנות בעייתית במקצת של החוק מצד משרד הפנים לגבי מה הוא אותו מקום.

תומר רוזנר: קשה לי להבין איך אפשר לראות באותו מקום חוף שכדי להגיע אליו צריך לעשות סיבוב של 2-4 קילומטרים כמו בדוגמה של פלמחים וראשון-לציון ובדוגמאות נוספות.

תומר רוזנר: לגבי בעיית האכיפה, כפי שאמר נציג החברה להגנת הטבע, צריך להבחין בין כמה סוגים של חופי רחצה ולתת לכל אחד את ההתייחסות הנכונה.

תומר רוזנר: אני משאיר לרגע בצד את נושא הכנרת שבאמת דורש ליבון.

דוד אזולאי: על כך נקיים דיון נפרד.

תומר רוזנר: לגבי החופים בים התיכון ובים המלח ואילת שקיימים כחופים מוכרזים, צריך אכן להבחין כהבחנה ראשונה בין חופים עירוניים לחופים אחרים.

תומר רוזנר: נציג עיריית תל-אביב הציג כאן תמונה שאפשר לכנות אותה בזהירות בעייתית במקצת.

תומר רוזנר: אני מניח שגם ניקיון הרחובות בתל-אביב עולה קצת יותר מ-40 מיליון שקל, אבל לא עולה על דעתה של עיריית תל-אביב לגבות מאורחיה ממטרופולין גוש דן וממדינת ישראל כולה תשלום עבור השימוש ברחובות תל-אביב למרות שזה עולה קצת יותר מ-42 מיליון שקל הפנסיות של עובדי הניקיון וכולי.

תומר רוזנר: ההכנסות של עיריית תל-אביב מהעורף העסקי ומהשירותים שניתנים בסביבות חופי הרחצה – ולמרות שנתבקשו לא הוצגו לוועדה – יש להניח שהן לא פחות גבוהות מן ההוצאות שיש לעירייה.

קריאה: רק דרך הנדל"ן.

תומר רוזנר: לכן אני מניח שאין זה מקרי שרק עיריית תל-אביב, ורק לגבי חוף אחד מתוך 13 החופים שיש לה, ביקשה הכרזה על אפשרות לגבות דמי כניסה.

תומר רוזנר: לכן ניתן להניח – אם כי לכך אין ראיות – שהסיבה לבקשה לגבות דמי כניסה בחוף זה דווקא לא נובעת מעלויות תחזוקה כאלה או אחרות, אלא מרצון אחר, לבדל את החוף הזה מחופים אחרים וליצור חוף אליטיסטי.

גל רז: יודגש שהסכום לא נגבה מתושבי העיר.

יעקב אדרי: מה גובה דמי הכניסה לאותו חוף?

אשר גרנר: 10 שקלים.

דוד אזולאי: עד גיל 13 הכניסה חינם.

יעקב אדרי: בחוף הזה בתל אביב גם כן גובים 10 שקלים?

תומר רוזנר: 10 שקלים לאדם.

אשר גרנר: לפני כן זה היה 13 שקלים.

אשר גרנר: בעקבות האישור שלנו דמי הכניסה ירדו ל-10 שקלים.

תומר רוזנר: כך רצה גם המחוקק.

אשר גרנר: המחוקק דיבר על בין 13-17 שקלים למבוגרים, ואנחנו כמשרד הפנים באופן גורף אמרנו 10 שקלים.

תומר רוזנר: גם כמי שמבקר בחופי תל-אביב לא ברור לי מה השירותים המיוחדים שניתנים באותו חוף ספציפי, אבל נשאיר אותו כרגע בצד.

תומר רוזנר: אמרתי די לגבי החוף הזה.

גל רז: אתה יכול לקבל פירוט.

תומר רוזנר: לעומת זה, לגבי החופים במועצות האזוריות וברשויות המקומיות הקטנות, כאשר אני משאיר את קיסריה בצד כי זה באמת מקרה מיוחד, שם יש בעיה קשה הרבה יותר - - -

עוזי ברזילי: הוא לא מדבר על האקוודוקט.

יעקב אדרי: אני מדבר על החוף השני, בנמל.

תומר רוזנר: שם יש בעיה אחרת, שזה בכלל לא רשות מקומית והיא גובה תשלום ולא ברור כיצד.

עוזי ברזילי: זה דמי חניה.

תומר רוזנר: לגבי המועצות האזוריות, יש אכן בעיית תקציב.

תומר רוזנר: זה לא בעיה משפטית אלא בעיה שמדובר במועצות קטנות עם אוכלוסייה קטנה, שיש להם הכנסות קטנות והוצאות גדולות.

תומר רוזנר: את זה, כפי שאמר נציג החברה להגנת הטבע, יש אכן צורך לפתור בנפרד.

תומר רוזנר: הגנים הלאומיים, אני סבור שהפרשנות המשפטית המחייבת היא שהוראות חוק ראשי, שהוא חוק הסדרת מקומות רחצה, גוברות על תקנות שעניינן אגרות.

תומר רוזנר: לכן באותם מקומות שבהם מדובר בחופי רחצה מוכרזים שעל-פי חקיקה ראשית אסור לגבות בהם דמי כניסה, בכל הכבוד התקנות שקובעות אגרות לא יכולות לגבור על החקיקה הראשית.

נירית אהרון: זה חוק.

נירית אהרון: זה לא תקנות.

תומר רוזנר: החוק קובע את הסמכות לקבוע אגרות, אך לא קובע את האגרות עצמן.

תומר רוזנר: לכן לגבי הגנים הלאומיים, הנושא טעון כמובן בדיקה פרטנית אם אכן מקוימות הוראות החוק הראשי.

תומר רוזנר: כפי שהדגשתי, אגרות שנקבעות בתקנות, שהן חקיקת משנה, לא יכולות להיקבע בניגוד להוראות חוק ראשי.

תומר רוזנר: באשר לאכיפה, כפי שאמרה נציגת המועצה הישראלית לצרכנות יש אפשרות לאזרחים להגיש תביעות ייצוגיות כלפי רשויות שגובות שלא כדין, אבל אני סבור שזה לא מספיק.

תומר רוזנר: המחוקק צריך לשקול, בהינתן התמונה שמוצגת כאן שהחוק בעצם לא נאכף, לשפר את מנגנוני האכיפה שבחוק.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: נציג משרד האוצר, יש כאן בעיה.

דוד אזולאי: אין חילוקי דעות בעניין הזה.

דוד אזולאי: לא ייתכן ששני תקנים במשרד הפנים יוכלו לענות על הדרישה.

דוד אזולאי: זה גובל בפיקוח נפש כאשר שני פקחים אמורים לפקח על עשרות חופים במדינת ישראל ועליהם לעשות את מלאכתם ללא תנאים, כלומר בלי שעות נוספות ובלי רכב.

דוד אזולאי: או שזאת מלאכת רמייה או שפשוט העבודה לא נעשית כאן.

דוד אזולאי: קשה לי לקבל ששני תקנים מסוגלים לבצע מלאכתם נאמנה, נקודה.

תומר רוזנר: אני מבקש להוסיף שהתביעות שבגינן משרד הפנים נאלץ לשלם פיצויים על-פי פסיקת בתי-המשפט, יש להניח שהמחיר שלהן גבוה קצת יותר משני התקנים הללו.

יונתן בר-סימן-טוב: כל נושא הגבייה והפיקוח בחופי הרחצה קצת חדש לי.

יונתן בר-סימן-טוב: אני מבטיח לוועדה לברר וללמוד את הנושא הזה ולהחזיר לכם תשובה מנומקת וברורה.

דוד אזולאי: אני מבקש שתבדוק גם את מה ששאלתי לגבי התקנים.

יונתן בר-סימן-טוב: בוודאי.

דוד אזולאי: מתי להערכתך נוכל לקבל ממך תשובה?

יונתן בר-סימן-טוב: בתוך שבוע.

דוד אזולאי: קשה לי קצת לקבל את זה, אבל אני מוכן ללמד עליכם זכות.

דוד אזולאי: היות ויש היום דיון תקציבי בממשלה אני מניח שלא שלחו לכאן את האנשים שמכירים את הנושא מקרוב, אז אני מלמד עליכם זכות הפעם.

דוד אזולאי: אני מקווה מאוד שהדברים יועברו לממונים עליך.

דוד אזולאי: אנחנו דורשים לקבל תשובות, כיצד ייתכן ששני אנשים מסוגלים לבצע את העבודה הזאת.

דוד אזולאי: אני מבקש רק לדעת בתוך כמה זמן אוכל לקבל תשובה.

יונתן בר-סימן-טוב: בתוך שבוע.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חבל לי מאוד שלא יכולתי להשתתף בדיון מראשיתו וזאת בשל דיון אחר שהתחייבתי להיות בו, אבל הנושא מעניין אותי מאוד כמי שניהל מאבק לא פשוט מול החברה לפיתוח קיסריה על חוף האקוודוקט וברוך השם, עם הנחישות ועם הבלגן שעשינו החוף נפתח.

יעקב אדרי: יחד עם זה, הבעיה בחוף השני, שהיועץ המשפטי סיפר שהמעמד שם לא ברור, לא נפתרה.

יעקב אדרי: זה מוזר מאוד.

יעקב אדרי: הרי המעמד ברור: יש שם גן לאומי ששייך לרשות הטבע והגנים הלאומיים.

אשר גרנר: זה שייך לרשות העתיקות.

יעקב אדרי: זה גוף של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: הם הוציאו מכרז וקבלנים מפעילים את החוף.

יעקב אדרי: צריך לתת את הדעת גם לנושא הספציפי הזה בקיסריה כי זה הולך ומתגלגל.

יעקב אדרי: אגיד לכם את התשובה, היא ידועה לי.

יעקב אדרי: יש שם הסדרים עם החברה לפיתוח קיסריה, שהם בעלי המקום, בעלי האדמה, שמקבלים כסף לצורך החפירות שם והכול מסודר.

דוד אזולאי: מר אשר גרנר, האם גובים שם כסף?

אשר גרנר: הם גובים כסף עבור חניה.

אשר גרנר: לא עבור הכניסה לחוף.

עמית ברכה: זה התרגיל.

יעקב אדרי: זה לא נכון.

יעקב אדרי: גובים עבור הכניסה לחוף עצמו.

אשר גרנר: נמצא כאן מר רבינוביץ שאחראי על חופי הרחצה של המועצה האזורית חוף הכרמל, ובין השאר גם על המקום הזה.

דוד אזולאי: מייד אאפשר לו לדבר.

דוד אזולאי: הסוגיה הזאת מעניינת מאוד.

יעקב אדרי: הוא יודע את הדברים.

דוד אזולאי: אני מודה שלא ידעתי.

דוד אזולאי: רק תוך כדי הדיון התוודעתי לזה.

יעקב אדרי: מעניין אותי מאוד לדעת האם בקיסריה פועלים על-פי החוק.

יעקב אדרי: אני שמח שמר רבינוביץ, שאת המאבק ניהלנו משני הצדדים וביחד, נמצא אתנו כאן.

יעקב אדרי: אני שמח שהבעיה נפתרה בחוף אחד.

אשר גרנר: ראית איזה חוף הקמנו שם במשותף?

יעקב אדרי: לא אכפת לי שתיקחו את כל הקרדיט, העיקר שתפתרו את הבעיה.

יעקב אדרי: בחוף קיסריה, בנמל, יש בעיה לא מוגדרת, לא מוסדרת.

יעקב אדרי: אגב, לא גובים עבור החניה, אלא גובים דמי כניסה לחוף עצמו.

אשר גרנר: הכניסה היא לאתר.

דוד אזולאי: בבקשה אדון רבינוביץ, אולי תפרט בפנינו את כל הסיפור של חוף קיסריה.

דוד אזולאי: זה מעניין אותי באופן אישי עכשיו.

אברהם רבינוביץ: ככל שאני יודע – וייתכן שאינני יודע הכול – עד לפני שנה הזכיין שהפעיל את החוף בהסדר עם החברה לפיתוח קיסריה ורשות העתיקות גבה כסף עבור הכניסה לחוף.

אברהם רבינוביץ: ההסדר הזה הופסק השנה.

דוד אזולאי: מה זה "זכיין"?

דוד אזולאי: יצא מכרז?

אברהם רבינוביץ: לא.

אברהם רבינוביץ: החוף הוא חלק מן הגן הלאומי.

תומר רוזנר: נאמר לנו שלא.

אשר גרנר: הוא גם ארכיאולוגי.

יעקב אדרי: גם רשות הטבע והגנים הלאומיים נמצאת שם.

עוזי ברזילי: לא בקטע המסוים הזה.

דוד אזולאי: אז מה ההגדרה שלו?

אברהם רבינוביץ: גובים שם דמי כניסה ממי שנכנס לאתר של נמל קיסריה כדי לראות את העתיקות ומצגת, ובתוך זה כלול גם מי שרוצה להיכנס לים.

אברהם רבינוביץ: זה כלול בתוך הכרטיס עצמו.

תומר רוזנר: מי גובה את זה, רשות העתיקות?

אברהם רבינוביץ: המועצה האזורית חוף הכרמל שהיא האחראית המוניציפלית על האזור, לא גובה שום דבר ואין לה שום צד בקטע הזה.

יעקב אדרי: מי שגובה את הכסף שם זה רשות הטבע והגנים הלאומיים.

יעקב אדרי: צריך להגיד את זה בבירור.

אברהם רבינוביץ: הם גובים את דמי הכניסה.

דוד אזולאי: זה נשמע מעניין מאוד, אני מודה.

אברהם רבינוביץ: במועצה האזורית חוף הכרמל יש 22,000 תושבים.

אברהם רבינוביץ: יש לה רצועת חוף של 34 קילומטרים ו-4 חופים מוכרזים, מתוכם באחד גובים כסף לפי האישור של שר הפנים והבג"ץ, בחוף דור, 10 שקל לאדם.

אברהם רבינוביץ: ברצועת החוף הזאת מבקרים בשנה על-פי בדיקות שערכנו כ-2 מיליון אנשים.

אברהם רבינוביץ: האם עולה על דעתו של מישהו שרשות מקומית שיש לה 22,000 תושבים וגובה ארנונה מן התושבים שלה יכולה לממן את החזקת החופים כולל הניקיון של רצועת חוף כזאת ללא גביית כסף בכלל ולהטיל את כל העול והאחריות על ביטחון ובטיחות על הרשות המקומית?

אברהם רבינוביץ: המדינה מכריזה הכול.

אברהם רבינוביץ: נכון, גם אנחנו היינו שמחים מאוד שלא יגבו כסף בכלל.

דוד אזולאי: לכן גובים 10 שקלים.

אברהם רבינוביץ: רק בחוף אחד, וגם זה לא מתושבי האזור, רק מתושבים חיצוניים.

אברהם רבינוביץ: אני חוזר ואומר, יש לנו 4 חופים מוכרזים וכן שטחים פתוחים.

אברהם רבינוביץ: מתוך 34 קילומטרים – 26 קילומטרים פתוחים.

אברהם רבינוביץ: מבקר שם כל עם ישראל בקיץ, ולא רק בקיץ.

אברהם רבינוביץ: מגיעים לחופים שלנו קרוב ל-2 מיליון אנשים.

אברהם רבינוביץ: האם אדוני יכול להעריך איזה נטל נופל על המועצה האזורית מבחינת ניקיון, אחריות, בטיחות, ביטחון, עתירות לבית-משפט שמוגשות נגדנו כי אנשים שטובעים בים לא טובעים בחופים המוכרזים אלא בחופים הפתוחים ובכל זאת תובעים את המועצה ואת מדינת ישראל על כל מה שקורה?

דוד אזולאי: אם הצבתם שילוט שקובע שהרחצה אסורה במקום הזה, אינני יודע איזו עילה לתביעה יש שם.

אשר גרנר: היום יש עילה.

אשר גרנר: בית-המשפט שואל: מתי ביקרת שם?

אשר גרנר: מתי ערכת ביקורת?

אשר גרנר: האם הצבת פקח שתפקידו לבדוק?

אשר גרנר: עולות מיליון שאלות, ובכל מקרה העיקרון הוא כיס עמוק.

אשר גרנר: לא תמיד אתה יכול להוכיח.

אשר גרנר: כאשר יש פיקוח צמוד יותר ניתן להגיע למניעה.

אשר גרנר: כך ניתן להוריד את הסכום שנפסק כפיצוי לאותם אנשים.

אשר גרנר: מצד שני, גם השילוט עצמו עולה כסף.

אשר גרנר: משרד הפנים נתן בשנים האחרונות למעלה מ-5 מיליון שקל רק עבור שילוט לרשויות המקומיות, וכך מידי שנה כי יש צורך בתחזוקה.

אשר גרנר: אמרתי כבר שחוף רחצה הוא דבר דינאמי – יש נזקי ים, גניבות וכן הלאה.

אברהם רבינוביץ: לפי הדיון העקרוני שהתקיים כאן והבעיות שעלו כאן, אני לא אומר שעלו הצעות פופוליסטיות אלא דווקא הצעות ענייניות.

אברהם רבינוביץ: משאב הטבע של הים אכן צריך להיות נגיש לכל הציבור, אבל מישהו צריך לעזור לתחזק אותו.

אברהם רבינוביץ: אי אפשר להטיל את כל העול על הרשויות המקומיות.

אברהם רבינוביץ: המדינה צריכה להיות שותפה לזה, והיום היא לא עושה דבר.

דוד אזולאי: לפי הנוסחה שהממשלה עובדת היום, מוסיפים עוד אחוז אחד מע"מ ופותרים עוד בעיה ...

אברהם רבינוביץ: זה רק יכביד על האוכלוסייה שמבקרת בחופים.

אשר גרנר: אגב, חברים שלי צוחקים ממני, אומרים לי שאני משלם למשרד הפנים שיעסיקו אותי כי אני מתנדב בצורת העבודה שאני עובד היום.

דוד אזולאי: מר אשר גרנר, אני יודע שיש לך עוד כובע אחד לפחות, בעניין רישוי עסקים.

אשר גרנר: קיבלתי עכשיו גם את החוקים הסביבתיים.

אשר גרנר: אני מבקש לומר לכנסת הנכבדה, כאשר מחוקקים חוקים חשוב מאוד יש להסתכל, אם אתם לא קובעים תקורה של פיקוח ואמצעים לאט-לאט הכול מונח הן על כתפי משרד הפנים והן על כתפי הרשויות המקומיות, אבל אין מערכת לוויינית שתבדוק שהמערכת הזאת עובדת.

אשר גרנר: בלי תקורות נוצרת בעיה.

אשר גרנר: את זה אני אומר בגדול.

אשר גרנר: אני חייב להשיב לעמיתי עו"ד עמית ברכה שאמר שאין קריטריונים.

אשר גרנר: בזמנו הוא פנה למנכ"ל משרד הפנים, ומנכ"ל משרד הפנים השיב לו בצורה עניינית, בדיוק כפי שצריך להשיב.

אשר גרנר: לכן כשאתה אומר שאין קריטריונים זה מפליא במקצת.

אשר גרנר: ברשותך, אדוני היושב-ראש, נפרסם באינטרנט אילו חופים שר הפנים אישר לגבות בהם דמי כניסה.

אשר גרנר: זאת אכן הערה נכונה.

עמית ברכה: ומדוע אישר.

עמית ברכה: תפרסמו גם את זה.

אשר גרנר: תודה שאתה מכניס מילים בפי.

אשר גרנר: נפרסם את רשימת החופים בהתאם למדדים שקבענו.

דוד אזולאי: איזו מניעה יש לפרסם את הנימוקים על-פיהם אותן רשויות מקומיות קיבלו היתר לגבות כסף?

אשר גרנר: זה יפורסם באתר האינטרנט של משרד הפנים.

אשר גרנר: אין מניעה.

אשר גרנר: אנחנו עובדים באופן גלוי.

דוד אזולאי: אם קשה לכם לפרסם את זה באינטרנט, תעבירו לנו את המידע ואנחנו נדאג לפרסם את זה עבורכם.

אשר גרנר: אנחנו נפרסם.

אשר גרנר: אין לנו בעיה.

אשר גרנר: אצלנו הכול גלוי.

אשר גרנר: שום דבר לא נכנס מתחת לשולחן.

דוד אזולאי: תעבירו את זה בבקשה לאתר האינטרנט, או לוועדה, מה שנוח לכם.

דוד אזולאי: אני גמיש בעניין הזה.

אשר גרנר: דובר כאן על פלמחים, על 2 קילומטרים מכאן ו-3 קילומטרים משם.

אשר גרנר: רבותי, פלמחים קיבל אישור על-פי חוקי התכנון והבנייה להציב את הבודקה במקום שהיא נמצאת.

אשר גרנר: לא אנחנו אמרנו.

אשר גרנר: הבודקה לגביית תשלום מאושרת תכנונית.

אשר גרנר: בשנה שעברה הרשות המקומית התחייבה להציב הסעה שתסיע אנשים עד לחוף.

אשר גרנר: היא אכן עמדה בהתחייבותה והסיעה אנשים.

אשר גרנר: גם השנה כך היא תעשה.

אשר גרנר: באשר לדמי חניה במסווה של דמי כניסה – אנו בוחנים את זה.

אשר גרנר: אם אנחנו רואים דבר כזה אנחנו לא מאשרים.

אשר גרנר: אין לנו שום כוונה למנוע מאנשים להגיע לחוף הים.

אשר גרנר: אנחנו רוצים שיגיעו לחוף הים.

אשר גרנר: אבל להחזקת החוף יש עלויות גבוהות.

אשר גרנר: הייתי שמח שהים כמשאב לאומי יינתן כשירות בחינם, כולם יבואו לחוף וייהנו.

אשר גרנר: זה המשאב הלאומי של מדינת ישראל.

אשר גרנר: אבל במצב הקיים היום לצערי אין מנוס מלגבות סכום כסף מסוים.

אשר גרנר: אני לא מסכים לדבריו של מר ניר פפאי.

אשר גרנר: בתחילת דבריי אמרתי שמבחינת האישורים של משרד הפנים אני מתייחס אל 9 חופים ויש חופים נוספים שגובים כסף, אבל הם לא כלולים במנדט שלי.

אשר גרנר: אמרתי שזה קיים, כולל הגנים הלאומיים וכן הלאה.

אשר גרנר: תודה רבה על הדיון.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני רוצה לגשת לסיכום הדיון.

דוד אזולאי: 1) ועדת הפנים והגנת הסביבה רואה בדאגה רבה את העובדה ששני עובדים מפקחים על כל החופים במדינת ישראל ואין שום סנקציה כלפי הרשויות המקומיות שגובות כסף ללא אישור משרד הפנים.

דוד אזולאי: הוועדה דורשת הגדלת התקנים כדי לעמוד בדרישות הפיקוח.

דוד אזולאי: 2) ועדת הפנים והגנת הסביבה תקיים דיון נפרד על חופי הכנרת בכלל ועל איגוד ערים כנרת בפרט.

דוד אזולאי: אי אפשר לשלב את הדיון בכנרת בדיון הכללי, שם הדברים שונים מאשר בשאר החופים.

דוד אזולאי: 3) אני מבקש להבהיר לאנשי משרד הפנים, ונשלח מכתב בעניין הזה, שאנו דורשים שברשות מקומית שבה יש דרישה לפתיחת חוף נפרד על-ידי אחד מחברי המועצה המקומית, אם אין היענות לפתיחת חוף נפרד הרשות המקומית לא תוכל לקבל אישור לגביית דמי כניסה.

דוד אזולאי: לא ייתכן שחלק מן התושבים ייהנו וחלק מן התושבים לא ייהנו אך ורק בגלל שהם לא הולכים לחוף מעורב.

דוד אזולאי: 4) ועדת הפנים והגנת הסביבה דורשת פרסום באינטרנט באתר של משרד הפנים, גם של רשימת החופים שקיבלו אישור לגבות כסף וגם של הקריטריונים שמאפשרים מתן אישור לגבייה של דמי כניסה.

דוד אזולאי: 5) אני מנצל את ההזדמנות הזאת ופונה למועצה הישראלית לצרכנות.

דוד אזולאי: אם יש לכם רשימה של אתרים שגובים כסף ללא היתר, אני מבקש שתעבירו לנו את המידע ואנחנו נטפל בזה.

סלעית קולר: אני רוצה לפנות לציבור בבקשה לקבל ממנו נתונים.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שראשי רשויות מקומיות יגבו כסף בניגוד לחוק.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני מודה לכולם.

דוד אזולאי: הישיבה נעולה.