ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 5, 2009-05-13 09:30

אופיר אקוניס: אני פותח את הישיבה הרביעית של ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: על סדר היום הרפורמה ברשות השידור.

אופיר אקוניס: גברתי המנהלת, אני מבין שהשר הממונה הוא בישיבת הממשלה.

לאה ורון: אכן, כן.

לאה ורון: הם הודיעו שהוא לא יוכל להגיע לישיבה.

לאה ורון: אבל, נמצאים פה יו"ר רשות השידור, ומנכ"ל רשות השידור.

אופיר אקוניס: ודאי, היושב ראש, המנכ"ל והאחרים.

אופיר אקוניס: קודם כל, למען הגילוי הנאות אני אומר שיש לי פינה חמה בלב לרשות השידור כאשר בין השנים 90 - 91, ערכתי מוזיקה ברשת ג' כשהיא עוד שידרה מוזיקה לועזית בתוכנית ששמה מועדון הצעירים, ממתקני הרדיו בתל-אביב, וכשאני תמיד עובר ליד רחוב ליאונרדו דה וינצ'י אני נזכר.

אופיר אקוניס: אגב, הייתי בכיתה י"ב, עוד לפני הצבא.

אופיר אקוניס: זה היה מועדון הצעירים, והגישו את התוכנית צעירים.

אופיר אקוניס: ערכנו אותה, ואם אינני טועה היא היתה בשעות אחרי הצהריים המואזנות של רשת ג', והיתה לזה האזנה יפה מאוד אז.

אופיר אקוניס: מאז רשת ג' עברה איזושהי מהפכה, ואני מבין שהיא כבר לא מואזנת כמו בעבר.

אופיר אקוניס: אבל, לא חשוב.

קריאה: אלא עוד יותר.

אופיר אקוניס: אני שמח לשמוע, אבל אני לא בטוח שכך הדבר.

אופיר אקוניס: אבל, לא חשוב.

אופיר אקוניס: חוץ מזה, כמובן גדלתי על תוכניות רשות השידור, כי בזמני לא היה אינטרנט והרדיו היה הכלי הדומיננטי לצעירים, וכמובן גם טלוויזיה.

אופיר אקוניס: אבל, זה כמו רבים בציבור.

מוטי שקלאר: חבל שאי אפשר לאסוף את כל הפינות יחד.

מוטי שקלאר: אם הייתי אוסף את כל אלה שיש להם פינות חמות לרשות השידור, המצב היה יותר טוב.

אופיר אקוניס: טוב שאתה מעיר את ההערה על פינות חמות.

אופיר אקוניס: לא רק פינות חמות, אלא שאני גם מאמין בשידור ציבורי חזק.

אופיר אקוניס: אני חושב שטוב שיש שידור ציבורי חזק, בעיקר בשנים האחרונות שבהן לא תמיד חלק מאיתנו שבעים נחת מהשידורים של השידור המסחרי.

אופיר אקוניס: אני מאמין בשידור ציבורי חזק בכל לב, ואני גם מתכוון שהוועדה הזאת בראשותי תפעל כדי לחזק את השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: לכן, הייתי גם רוצה לשמוע על היבטי הרפורמה שאני מאמין שהיא תוסיף לחזק את השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: אני מאמין שהיושב ראש יציג את הרפורמה, ולאחר מכן נפתח לדיון.

אופיר אקוניס: בבקשה אדוני יושב-ראש רשות השידור מר גביש.

משה גביש: אני אישית באתי לרשות השידור מהשוק הפרטי לפני כשנתיים, מתוך אמונה והכרה שהשידור הציבורי הוא מאוד מאוד חשוב.

משה גביש: הוא חשוב בכל מדינה, במיוחד בישראל שבה יש קיטוב פוליטי וקיטוב חברתי.

משה גביש: מה שאנחנו רואים היום בתקציב למשל, זה הרי לא שמצד אחד אנשים טובים, ומצד אחד אנשים רעים.

משה גביש: הקיטוב הוא קיטוב גם אידיאולוגי וגם פרקטי וגם חברתי.

משה גביש: ודאי בענייני חוץ וביטחון, ודאי כשיש 20% מיעוטים במדינת ישראל.

משה גביש: יש קיטוב לפי הגדרה.

משה גביש: תפקידו העיקרי של השידור הציבורי בכל המדינות, וכפי שאמרתי פה הוא הרבה יותר חשוב, הוא להביא קודם כל סיקור מאוזן, אם אני מדבר על תחומי האקטואליה.

משה גביש: מדינת ישראל חשופה לסיקורים מאוד לא מאוזנים.

משה גביש: כל תחנות הטלוויזיה והרדיו שמקיפות את מדינת ישראל הן תחנות טלוויזיה ורדיו עוינות.

משה גביש: השידור הציבורי לא צריך להביא את דבר הממשלה, וגם את זה צריך להבין.

משה גביש: זה לא מחלקה במשרד ההסברה.

משה גביש: זו היתה אחת הטענות שלנו בחוק ההסדרים עכשיו, והאוצר באמת השתכנע וגם שינה אותו.

משה גביש: אנחנו לא מחלקה במשרד ההסברה, ולא של הממשלה.

משה גביש: אבל, בתחום האקטואליה אנחנו קודם כל צריכים להביא את הדברים כמו שהם.

משה גביש: למשל, הערבים במדינת ישראל בעיקר, למשל בטלוויזיה, בצלחות לוויין, הם קולטים שידורים אחרים.

משה גביש: אני אומר שוב, אנחנו לא צריכים להיות שידור מטעם, אנחנו צריכים להביא סיקור אובייקטיבי.

משה גביש: אנחנו גם צריכים להביא סיקור מעניין בתחום האקטואליה.

משה גביש: לא מספיק שהסיקור יהיה אובייקטיבי.

משה גביש: אם הוא לא יהיה מעניין ואף אחד לא צופה בו, אז זה גם כן לא שווה שום דבר.

משה גביש: תחום נוסף שאנחנו כשידור ציבורי חייבים להביא אותו הוא התחום הדוקומנטארי, לאו דווקא אקטואליה.

משה גביש: אנחנו צריכים להביא את הדברים כפי שהם קיימים במדינה.

משה גביש: אנחנו צריכים להביא את הבעיות.

משה גביש: אנחנו בפירוש גם צריכים להביא דברים שנויים במחלוקת - זה תפקיד של שידור ציבורי.

משה גביש: אנחנו צריכים להביא את זה בצורה שהיא לא תהיה חד צדדית.

משה גביש: אנחנו צריכים להביא את זה בצורה שהיא לא תהיה של ימין ושמאל, או דתיים וחילוניים, או יהודים ערביים, כשאנחנו מביאים צד אחד.

משה גביש: אבל, בפירוש אנחנו צריכים להעלות את הבעיות, אנחנו צריכים להעלות בעיות שנויות במחלוקת.

משה גביש: זה הדבר שכולנו צריכים לראות.

משה גביש: קודם כל, הציבור צריך לדעת מה קורה פה.

משה גביש: אחרי זה הוא גם צריך להסיק לעצמו מסקנות שבסופו של דבר מתורגמות גם להחלטות פוליטיות - בעד מי להצביע, ומה לעשות.

משה גביש: אבל, אנחנו צריכים להביא את זה בצורה שלציבור יהיה מקסימום המידע.

משה גביש: זה לא רק באקטואליה, זה גם בדוקומנטארי שמציג בעצם איך הדברים נעשים.

משה גביש: אנחנו צריכים גם להביא תרבות, וצריכים להביא אומנות ובידור.

משה גביש: אבל, אנחנו חושבים שהתרבות, הבידור והאומנות שאנחנו צריכים להביא זה לא באותה מתכונת שעושים השידורים המסחריים מבלי שאני מחווה דעה אם הם עושים טוב או רע.

משה גביש: הם עושים סוג אחד של בידור, ותרבות ואומנות, ואני באמת קטונתי מלהגיד אם הוא טוב או רע.

משה גביש: אנחנו רוצים להביא סוג אחר, ואנחנו גם יודעים מה.

משה גביש: הרפורמה מטרתה בעצם להביא למצב שאנחנו את כל הדברים האלה נוכל לעשות.

משה גביש: מניסיונך האישי כמי שהגיש תוכנית פה, אמרת דבר נכון.

משה גביש: ההאזנה או הצפייה בשידור הציבור הולכות ויורדות, בעיקר בטלוויזיה.

משה גביש: אני רוצה פה להזכיר לכולם, כתבנו כאן במכתב הפתיחה, רשות השידור יש לה שמונה תחנות רדיו, ובסך הכול אם אנחנו לוקחים את תחנות הרדיו של רשות השידור, ההאזנה להן היא הגדולה ביותר במדינת ישראל, יותר מכל גוף משדר.

אופיר אקוניס: ביחד.

משה גביש: כן.

משה גביש: ביחד.

משה גביש: אבל, רשות השידור היא גוף אחד.

גדי בן יצחק: גם בנפרד.

גדי בן יצחק: רשת ב' לדוגמה גם גדולה מאחרים.

גדי בן יצחק: אני רוצה לחזק את מה שאמרת.

גדי בן יצחק: אפילו בנפרד אנחנו די עולים על - - -

אופיר אקוניס: הוא מחזק.

אופיר אקוניס: האם רשת ב' מואזנת יותר מגלי צה"ל?

גדי בן יצחק: כן.

משה גביש: כן, אבל פחות מגלגל"צ.

משה גביש: אני רוצה להביא את הדברים על דיוקם.

משה גביש: גלגל"צ היא הרשת הכי מואזנת.

משה גביש: אבל, היא לא רשת של אקטואליה, היא רשת של מוזיקה.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: אולי זה אומר משהו גם עלינו.

משה גביש: נכון, נכון.

משה גביש: בלי הגדרות של טוב או רע, זה מראה את ההעדפות.

משה גביש: אבל, בין גלי צה"ל לבין רשת ב' - רשתות אקטואליה - רשת ב' מואזנת יותר.

משה גביש: אבל, אני רוצה לומר יותר מזה.

משה גביש: אנחנו מחזיקים רשתות רדיו שבוודאי הן לא רווחיות, ובכוונתנו להמשיך ולהחזיק בהן, לא לפגוע בהן.

אופיר אקוניס: בכל התחנות?

משה גביש: בוא נאמר ברובן.

משה גביש: יכול להיות שחלק גם ישנה מתכונת, אולי לאחד.

משה גביש: לפני מספר שנים איחדו את רשת א' ומורשת.

משה גביש: לא איחדו את התחנות, אבל איחדו את התדר.

משה גביש: אז אנחנו מטעמי חיסכון - - -

אופיר אקוניס: רשת מורשת היתה בתדר נפרד מרשת א'?

משה גביש: כן.

משה גביש: רשת א' היתה רשת א' במלואה, והיו תוכניות מורשת.

משה גביש: ואז החליטו לפצל.

משה גביש: עד שעה מסוימת רשת א', ומשעה מסוימת מורשת.

רן אפרתי: צריך לתת האזנה למגזר הדתי.

רן אפרתי: זה גם חשוב.

אופיר אקוניס: כן, ודאי.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: אני שאלתי אם זה היה בצ'אנלים נפרדים?

משה גביש: זה היה דברים מפוצלים, והוחלט שרשת א' משעה מסוימת היא מורשת.

משה גביש: הרדיו למשל, היא הדוגמה הכי טובה לשידור ציבור.

משה גביש: אני לא רואה אף זכיין מסחרי שישדר רשת מורשת, אני לא רואה אף זכיין מסחרי שישדר באמהרית.

משה גביש: אנחנו משדרים באמהרית וזה לא דבר רווחי.

משה גביש: אבל, העולים מאתיופיה חיים מהרשת הזאת.

משה גביש: זוהי רשת שהיא אומרת להם לאן ללכת, ומה לעשות, ומה זה קופת חולים, ואיך עושים.

אופיר אקוניס: רדיו רק"ע הוא בתוך השידורים באמהרית.

משה גביש: כן.

משה גביש: בתוך רדיו רק"ע אנחנו משדרים ברוסית.

משה גביש: אין זכיין מסחרי שהלך לשדר רדיו ברוסית בישראל.

משה גביש: יש לנו רשת ד' שהיא רשת של עשרים וארבע שעות בערבית, שהיא עדיין רשת שלמעלה משליש מהציבור הערבי מאזין לה.

משה גביש: רשת ד' היא שוב דוגמה למה צריך רפורמה, אולי לא בצד התוכני כל כך.

משה גביש: אולי גם שם, גם שם צריך לעשות שיפורים.

משה גביש: אבל, בצד של משדרים.

משה גביש: רשות השידור במשך עשרים שנה לא השקיעה במשדרים.

משה גביש: ביטלו לה משדר מאוד מאוד גדול שהיה לה, מטעמי איכות הסביבה.

משה גביש: שוב, אולי ההחלטה היתה נכונה.

משה גביש: העובדה היא שאת רשת ד' בערבית שומעים מצוין בבני ברק, ושומעים פחות טוב בבקה אל-גרבייה ובנצרת, וזו בעיה אמיתית.

אופיר אקוניס: כמה דוברי ערבית יש בבני ברק, כמה מביני ערבית יש שם?

משה גביש: נכון, אבל שם שומעים אותה טוב.

משה גביש: בנצרת או בבקה לא שומעים את רשת ד' מספיק טוב.

משה גביש: אנחנו בשנתיים האחרונות התחלנו להשקיע כסף במשדרים.

משה גביש: זה כסף שאין לנו בעצם, והתחלנו לעשות.

משה גביש: אבל, כמובן שזה לא מספיק.

משה גביש: ניקח למשל את קול המוזיקה.

משה גביש: מוזיקה קלאסית שום זכיין מסחרי לא ייתן.

משה גביש: אבל, יש אוכלוסייה במדינת ישראל שהיא אוכלוסייה של מאה, או מאה ומשהו אלף איש שרוצים מוזיקה קלאסית.

אופיר אקוניס: מהי ההצדקה לדעתכם להחזיק את 88FM?

אופיר אקוניס: איזה הצדקה יש לה שרשות השידור תפעיל?

משה גביש: הצדקה אבסולוטית אנחנו לא יודעים לעשות.

אופיר אקוניס: לדוגמא, אני באמת רוצה לדעת.

משה גביש: אני באמת עונה לא בווכחנות.

משה גביש: אבל, עכשיו עשינו מספר שינויים בתוכן של 88.

משה גביש: העברנו עורכים מהבוקר לאחרי הצהריים, קידמנו את זה שזה לא יהיה רק נניח שירי סיקסטיז, אלא זה יהיה גם שירי אייטיז'.

משה גביש: עלינו בשנות דור או דורותיים.

אופיר אקוניס: אני בעד.

חיים אורון: דפקתם אותנו.

משה גביש: דפקנו אותך ואותי.

משה גביש: דפקנו את גו'מס ואותי.

משה גביש: אבל, מה שקרה הוא שקיבלנו תגובות מהרבה מאוד אנשים, מאלפי אנשים, למה אנחנו עושים את זה.

משה גביש: אנחנו ב-88 מנסים עכשיו לעשות ניסיון.

משה גביש: הוצאנו מכרז לכל העיתונים הכלכליים במדינת ישראל.

משה גביש: אתה בטח תזכור ש-88 התחיל כקול הדרך לעסקים, והוצאנו עכשיו מכרז שב-88 יהיה פעמיים בשעה, סך הכול ב-20 עד 60 שניות - לא משהו ארוך - גם מבזקים של שוק ההון וכלכלה.

משה גביש: הסיבה לזה בדיוק מה שאמרת.

משה גביש: אנחנו רוצים להוריד קצת את הגיל של המאזינים.

משה גביש: ג'ומס, לא נעים.

משה גביש: אבל, הרדיו אליך ואליי כבר לא כל כך - - -

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, אם אינני טועה, חבר הכנסת אורון בכל יום בין שתיים לשלוש כבר בערך שלושים שנה משודרת תוכנית "רגעי קסם" של עליזה דיסטניק.

אופיר אקוניס: בדבר הזה אף אחד לא נוגע.

משה גביש: בזה לא ייגעו.

חיים אורון: אין לך פשוט מושג - התוכנית היחידה שאני לא מקשיב כי זה כל השירים הסלוניים.

חיים אורון: אנחנו בתנועה אז לא הסכמנו לשמוע אותם.

חיים אורון: זה היה הפוך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, לפני שנמשיך תעביר, את מחאת חבר הכנסת אורון לעורכת.

משה גביש: ונהפוך את זה לשעה של שירים רוסיים, של מקהלת הצבא האדום.

משה גביש: נעביר את זה למקהלת הצבא האדום.

אופיר אקוניס: כן, אבל השירים המתורגמים.

משה גביש: לגבי הרדיו - הרדיו נותן בפירוש תמורה הוגנת לאגרה.

משה גביש: ברדיו גם כן - שלא יהיה ויכוח - צריך להתייעל הרבה מאוד, גם בתחום הטכנולוגי.

משה גביש: צריך להשקיע הרבה מאוד.

משה גביש: כשיורד גשם, אז פה באולפנים שלנו בהלני המלכה יש קצרים.

משה גביש: לפני שנה הכנו לשידור ב"מורשת" דווקא, ואז התקלקל המחשב, והארד-דיסק נדפק.

משה גביש: כלומר, אנחנו במצב פשוט נורא.

משה גביש: אנחנו עשינו ביקור לפני כחודש במרכז הבין-תחומי בהרצלייה שהוא בית ספר פרטי.

אופיר אקוניס: האולפנים שלהם יותר טובים משלכם?

משה גביש: אם היינו לוקחים את זה ושמים אצלנו ברדיו, אז אנחנו לא צריכים יותר כלום, וזה בית ספר, מכללה.

אופיר אקוניס: אולי תשדרו משם.

קריאה: יש כוונה לשדר משם.

קריאה: יש גם תחנות חינוכיות.

אופיר אקוניס: ב"קול הקמפוס" או 106.

משה גביש: עשינו עכשיו רדיו חינוכי גם איתם.

משה גביש: אתה יודע שיש לנו פרויקט של רדיו חינוכי בבתי ספר.

אופיר אקוניס: זה "קול הקמפוס", אם אינני טועה?

משה גביש: לא, לא.

משה גביש: יש לנו היום כבר עשרות בתי ספר תיכוניים ומכללות שאנחנו מכניסים אותם לתחום הזה של שידורים, והם מקימים תחנת רדיו.

משה גביש: גם בנצרת, גם בבקה אל-גרבייה, גם במכללת ספיר.

משה גביש: עכשיו גם במרכז הבין-תחומי, בהרבה בתי ספר תיכוניים.

משה גביש: בתחום הרדיו אנחנו בסדר, אנחנו חייבים להתייעל.

משה גביש: יש שם גם כן עודף כוח-אדם.

משה גביש: יש שם הסכמי עבודה שמונעים יעילות.

משה גביש: אני לא רוצה היום לחזור, יש עשרות דוגמאות שהסכמי העבודה הם לא טובים, לאו דווקא בגלל העובדים.

משה גביש: זה הנהלת הרשות חתמה, וחלקם האוצר אישר, והעובדים, וההסתדרות.

משה גביש: היום הסכמי העבודה ברשות השידור גם ברדיו וגם בטלוויזיה מונעים התייעלות, ואנחנו את זה רוצים לתקן.

משה גביש: בטלוויזיה המצב פחות טוב.

משה גביש: בערוץ 1 - ניידות.

משה גביש: לדוגמה, אנחנו מסקרים עכשיו את ביקור האפיפיור.

משה גביש: נכון לרגע זה - ואני מקווה שזה עץ אמיתי - אנחנו עושים סיקור מצוין, גם מבחינת הזמינות, וגם מבחינת האיכות.

משה גביש: כל העולם מחובר אלינו.

משה גביש: כל מי שמשדר בעולם את ביקור האפיפיור - וזה משודר בכל מדינות העולם בטלוויזיה, באינטרנט, וברדיו - לוקח את זה מאיתנו, גם מהרדיו וגם מהטלוויזיה.

משה גביש: אנחנו התחנה המארחת של כל השידורים בעולם, ועושים את זה מצוין, אבל, אני רוצה שחברי הוועדה פה ידעו שעושים את זה בין היתר עם ניידות משנת 72.

משה גביש: זה לא שלושים שנה.

קריאה: זה שיא הטכנולוגיה של תחילת שנת ה-80.

משה גביש: כן.

משה גביש: המכונית היא מ-72, הצמיגים הוחלפו מתי שהוא בשנת ה-90.

אופיר אקוניס: טוב, האוטו חייב לעשות טסט פעם בשנה.

משה גביש: אם זה היה באמת זה היה צריך להיות שם רכב אספנות.

משה גביש: המשאית היא משנת 72, הציוד הוא משנות ה-80.

משה גביש: הטכנאים שלנו עם כל הטענות שיש לנו, הם מחזיקים אותם עד היום.

משה גביש: אצלנו מחלקת הבדק היא המחלקה הכי גדולה בהנדסה, כי היא היום מתקנת מכשירים שכבר לא מיוצרים עשרות שנים.

משה גביש: זה חלק מהרפורמה גם כן.

משה גביש: אם מישהו היה באולפני ברוממה, האולפנים הם אולפנים נוראיים.

משה גביש: הם אולפנים שבאמת קשה לעבוד בהם, והתחזוקה היא גם עולה המון, ובסופו של דבר היא גם בעייתית.

משה גביש: מי שרואה את התמונה שלנו, רואה שהתמונה שלנו היא פחות טובה מרשתות אחרת.

משה גביש: זה לא בגלל שהאנשים שלנו הם פחות טובים.

משה גביש: לדעתי, הם יותר טובים.

משה גביש: אבל, התמונה פחות טובה כי זה מה יש.

משה גביש: זה גם חלק מהרפורמה.

משה גביש: בערוץ 1 אנחנו לא מצליחים לשדר את התוכניות שאנחנו היינו רוצים.

משה גביש: אנחנו משדרים חלק, פשוט אין לנו כסף.

משה גביש: בטלוויזיה בערבית בכלל אנחנו משדרים בסך הכול מספר שעות מצומצם ביותר, ובעצם חושפים.

משה גביש: בחוק רשות השידור כתוב אל"ף, שאנחנו צריכים לתת לכל אוכלוסיית ישראל פה שידורים, ויש סעיפים מיוחד בחוק במטרות הרשות שאומר שאנחנו גם צריכים לשדר לארצות השכנות.

משה גביש: אתה בטח זוכר, וג'ומס שגדל בזמני גם זוכר עוד יותר, שממדינות המפרץ היו משתתפים בחידונים של "קול ישראל" בערבית.

משה גביש: זה היה ידוע.

אופיר אקוניס: יש שידור לאיראן?

אופיר אקוניס: האם זה עוד קיים?

קריאה: יש, אבל אין אנטנות.

משה גביש: השידור לאיראן קיים עד סוף חודש - - -

אופיר אקוניס: טוב שהשידור קיים.

אופיר אקוניס: השאלה היא , האם הוא גם מגיע לאן שהוא צריך?

משה גביש: השידור לאיראן הופסק לפני כשנה כי לא יכולנו לעמוד בתחזוקת המשדרים.

משה גביש: נחתם הסכם עם משרד ראש הממשלה שמימן במשך שנה.

משה גביש: אנחנו נתנו את כוח-האדם והציוד, והוא מימן את תחזוקת המשדרים לבזק - לא כסף שאנחנו קיבלנו.

משה גביש: משרד ראש הממשלה הודיע לנו השנה בחודש מרץ שהוא לא מחדש את הדבר הזה.

משה גביש: אני פניתי לכל השרים המעורבים שזה שר החוץ, השר לאיומים אסטרטגיים, השר הממונה - - -

אופיר אקוניס: אבל, אם אינני טועה מאז הוחלף המשרד.

אופיר אקוניס: בחודש מרץ היה משרד ראש ממשלה אחר.

משה גביש: מאז פניתי מחדש.

אופיר אקוניס: האם קיבלת כבר התייחסות?

משה גביש: לצערי, לא.

משה גביש: אנחנו שידרנו לשם בגלים קצרים.

משה גביש: כמעט ואין כבר משדרים בגלים קצרים, וזה באמת תחזוקת משדרים של שניים וחצי מיליון שקל בשנה.

משה גביש: הודיעו לנו שזה איננו.

משה גביש: פניתי גם לממשלה בהרכבה החדש, לשרים: יעלון, ליברמן ואדלשטיין.

משה גביש: הודענו להם שהשידורים ייפסקו.

משה גביש: לקחנו את זה שאנחנו ממשיכים עוד חודש, ופה גם בזק הסכימו.

משה גביש: השידורים האלה עכשיו או שנפסקו או שהם נפסקים, וחבל מאוד.

משה גביש: יש שם גם קהילה יהודית.

משה גביש: אבל, מעבר לקהילה היהודית שם, אלו שידורים שנקלטים שם באוכלוסייה האיראנית בכלל, לא רק על-ידי יהודים, ומביאים איזושהי בשורה אחרת של חדשות ושל דברים.

משה גביש: אני בהחלט חושב שהיה מקום להמשיך בזה, וזה חבל.

משה גביש: גם אם זה ייפסק, המשדרים האלה לא יוחזקו שלושה-ארבעה חודשים, הם הלכו.

משה גביש: השקעה במשדרים כאלה זה עשרות מילוני, ואף אחד לא יעשה את זה.

משה גביש: אין היום, הפסיקו לנו את הכסף לתחזוקה.

משה גביש: ערוץ 1 מצבו פחות טוב בהרבה מהרדיו.

משה גביש: הרייטינג שלו הוא לא מאוד גבוה.

משה גביש: אנחנו גם לא סבורים שאנחנו צריכים להעלות על הרייטינג של השידורים המסחריים.

משה גביש: אבל, במדינות שבהן יש שידור ציבורי נורמאלי, הרייטינג הוא נע בסביבות 12%, 15%, ואפילו 20%.

משה גביש: באנגליה, בצרפת, בדנמרק, באירלנד, השידור הציבורי נותן fight טוב מאוד לשידורים המסחריים.

משה גביש: אנחנו לא צריכים להיות הרייטינג הכי גבוה.

משה גביש: אבל, צריכים ש- - -

אופיר אקוניס: אני מבין שפה תקרת הזכוכית היא בין 8% או משהו, מהדורת "מבט" בין 7% ל-8%.

משה גביש: נכון.

משה גביש: אנחנו על זה צריכים לעלות, והסיבות לזה הן רבות.

משה גביש: אל"ף, אנחנו לא מסוגלים לעשות את התוכניות שאנחנו רוצים לעשות.

משה גביש: בי"ת, הציוד שלנו כפי שאמרתי, הוא פחות טוב, וכל זה צריך רפורמה.

משה גביש: המצב הכספי של הרשות הוא תוצאה של כמה דברים.

משה גביש: בשנים האחרונות האגרה ירדה ב-40%.

משה גביש: החוק קבע שכל שנה היא תרד באחוז בשיעור מסוים.

משה גביש: בשנתיים האחרונות בעזרה רבתי של הוועדה הזאת, ושל חברי הכנסת למען השידור הציבורי שחבר הכנסת אורון עומד בראשם, באמת מפה זה בא, מהשולחן הזה, הצלחנו - והאוצר בסופו של דבר השתכנע - להפסיק את הפחתת האגרה.

משה גביש: אבל, החוק הקבוע עדיין קיים.

משה גביש: ב-2010 תחזור אותה בעיה.

משה גביש: הסיכום עם האוצר נכון לרגע זה הוא שאם תהיה רפורמה האוצר יסכים להפסיק את הפחתת האגרה פרמננטית, לא כל שנה לקיים על זה דיונים.

משה גביש: אני גם חושב שהאוצר צודק בנקודה הזאת.

משה גביש: אני חושב שאם תהיה רפורמה חובה לעשות את זה.

משה גביש: אם לא תהיה - אין סיבה לא לעשות.

משה גביש: דעתי האישית היא שאם לא תהיה רפורמה, לרשות במתכונתה הקיימת אין זכות קיום.

משה גביש: זה גם כתוב במכתב שהמנכ"ל ואני חתומים עליו.

משה גביש: אני חוזר על זה - במתכונתה הקיימת, כי אפשר לחשוב על מתכונות אחרות, כי שידור ציבורי חייב להיות, לדעתי.

משה גביש: אבל, המתכונת הקיימת אם אין רפורמה, לדעתי הרשות לא יכולה להתקיים.

משה גביש: מילה אישית - אני אמרתי, אני באתי בשביל זה, ואת רוב זמני משקיע בדבר הזה, בעזרת כמובן הנהלת הרשות וכל מי שישנו.

משה גביש: אנחנו הצלחנו להגיע לשני הסכמים שלטעמי הם יוצאי דופן.

משה גביש: האחד הוא הסכם עם העובדים.

משה גביש: אנחנו חתומים היום על הסכמים גם עם ההסתדרות וגם עם אגודת העיתונאים ש-700 עובדים של רשות השידור מתוך כ-1,900 עובדים יפרשו.

משה גביש: תנאי הפרישה הם תנאי פרישה מצוינים, ועל זה אני רוצה להודות לאוצר.

משה גביש: יושב פה ברק שטרוזברג שהוא סגן הממונה על השכר.

משה גביש: עזרתו האישית של אדון שטרוזברג - ואני אומר את זה פה למרות שאנחנו רבים ומתווכחים, וזה לא משנה.

משה גביש: אני חושב שלולא אדון שטרוזברג אישית, לא היינו היום נמצאים במצב שבו אנחנו נמצאים, לא היינו מגיעים לזה.

משה גביש: מצד אחד, הוא ידע לשמור על עקרונות.

משה גביש: מצד שני, הוא ידע להתגמש.

משה גביש: לטעמי, הוביל גם את הממונים עליו, גם את האגפים האחרים באוצר, בדרך חכמה ונבונה.

חיים אורון: תיזהר.

חיים אורון: היום להגיד דברים כאלה זה מסוכן.

אופיר אקוניס: הוא לא אמר דברים רעים ליד המיקרופון.

אופיר אקוניס: הוא אמר דברים טובים.

משה גביש: אני ידוע בתור אחד שאומר את מה שהוא חושב לטוב ולרע.

חיים אורון: אבל, הזהירות היא תמיד תכונה חיובית.

משה גביש: הוא הוביל את זה בתבונה, עם כל המלחמות, וגם לי יש איתו מלחמות.

משה גביש: הוא הוביל את זה בתבונה, הוא ניווט את זה יפה.

קריאה: לא הגענו לשום סיכום.

אופיר אקוניס: אנחנו נשמע את כולם.

אופיר אקוניס: תן את הרגע הנדיר הזה שהיושב ראש מחמיא לאוצר.

משה גביש: הגענו לסיכום, והגענו להסכמים חתומים - זה לא תיאוריה - עם ההסתדרות, ועם אגודת העיתונאים לגבי מספר העובדים שפורשים, לגבי אלה עובדים יפרשו.

משה גביש: זאת אומרת, לא רשימה שמית, אבל מתוך מה הם פורשים, ולגבי תנאי הפרישה.

אופיר אקוניס: אז כמה עובדים עד עכשיו פרשו לפי ההסכם?

משה גביש: עוד לא פרשו.

משה גביש: ההסכמים חתומים, אני אומר מה מעכב מעכשיו את ההמשך.

אופיר אקוניס: אז כרגע יש 1,900 עובדים רשומים, או לפחות נמצאים בעבודה.

משה גביש: מתוכם 700 צריכים לפרוש.

משה גביש: אין תקדים בשירות הציבורי ש-35% או 40% עובדים פורשים, ובהסכמה.

צבי גרזון: זה לא בדיוק בהסכמה.

משה גביש: סליחה, יש הסכמים עם ההסתדרות.

צבי גרזון: יש הסכמים.

צבי גרזון: אנחנו לא הסכמנו, כפו עלינו את זה.

צבי גרזון: זה בכפייה.

צבי גרזון: אני מוועד הטכנאים.

אופיר אקוניס: גברתי המנהלת, תרשמי אותו בזכות דיבור.

אופיר אקוניס: אני מבין שאתה מבקש זכות דיבור, ואתה נרשמת לזכות דיבור ונשמע את עמדתך.

משה גביש: אנחנו חותמים על הסכמים מול הארגונים היציגים.

משה גביש: כמובן שיכול מחר ארגון עובדים להחליט שהוא פורש מההסתדרות.

משה גביש: לגבי מר גרזון וחבריו, אנחנו חתומים מול עופר עיני שחתום על ההסכם, ומול יושב-ראש האיגוד המקצועי שלהם, שטיינר, שחתום על ההסכם.

משה גביש: העובדים יכולים להגיד שההסתדרות לא מחייבת אותם, עם כל המסקנות של זה.

משה גביש: הם לא יכולים כמובן להישאר חברי הסתדרות, או להחליט שחתימה עם ההסתדרות לא מחייבת.

משה גביש: אנחנו חתומים עם הארגון היציג שלהם.

משה גביש: הם נכחו בישיבה, העלו את הדברים.

משה גביש: בהרבה מאוד דברים אנחנו והממונה על השכר על-פי תביעת ההסתדרות הלכנו לקראתם.

משה גביש: ההסכמים חתומים פורמאלית כהסכם קיבוצי.

אופיר אקוניס: חתומים?

משה גביש: כן, בוודאי.

משה גביש: מה חסר לעשות את הרפורמה?

משה גביש: חסרים שני דברים.

משה גביש: פרישת העובדים כשלעצמה היא לא מספיקה.

משה גביש: אנחנו צריכים שהעובדים שנשארים יעבדו בצורה יותר יעילה, כי אם העובדים שנשארים יעבדו כמו היום לא עשינו הרבה.

משה גביש: מצד שני, אנחנו צריכים להבטיח לעובדים שנשארים שהסכמי העבודה איתם גם ישמרו על זכויותיהם, אבל גם לא יחייבו אותם לדיווחים בלשון עדינה - - -

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הכנסת שעון?

משה גביש: אני מדבר על הרבה דברים, גם שעון גם דברים אחרים.

אופיר אקוניס: יש התנגדות בקרב העובדים להכנסת שעון?

צבי גרזון: יש התנגדות גורפת.

אופיר אקוניס: אם כך,נשמע אותך.

משה גביש: אנחנו צריכים להבטיח לעובדים תנאי עבודה הוגנים, מצד אחד.

משה גביש: מצד שני, אנחנו צריכים להבטיח שהם יעבדו ביעילות.

משה גביש: אני לא רוצה בישיבה הזאת להעלות את כל ההסכמים או כל המנהגים שיש ברשות שמביאים לזה שהרשות עובדת בצורה מאוד לא יעילה.

משה גביש: די לפתוח את דוח מבקר המדינה האחרון.

משה גביש: דוח מבקר המדינה האחרון שהתפרסם בחודש הזה, במאי, לפני כעשרה ימים, יש לו פרק על רשות השידור כמו שיש לו כל שנה, ובו הוא מתאר את ההסכמים הלא טובים שישנם ברשות.

משה גביש: מבקר המדינה נוזף ברשות, ובצדק.

משה גביש: אבל, הוא גם כותב בדוח שחלק גדול מזה זה הסכמי עבודה ומנהגים שהרשות לא יכולה לשנות אותם חד צדדית.

משה גביש: ההנהלה הנוכחית לא יכולה לשנות.

אופיר אקוניס: הסכמי העבודה הקודמים שאתה בא לעשות עליהם, מתי הם נחתמו?

אופיר אקוניס: ממתי הם?

משה גביש: הסכמי העבודה הקודמים הם מכל שנה, משנות ה-60 ועד היום.

משה גביש: בהסכמי העבודה האלה קורים כל מיני דברים.

קריאות: מ-96.

אופיר אקוניס: ב-96 נחתם ההסכם האחרון?

קריאות: כן, האחרון.

אופיר אקוניס: והרשות עובדת על בסיסו.

משה גביש: למשל, ציוד חדש שנכנס לא הביא יותר התייעלות, הרבה דברים מהסוג הזה.

חמד עמאר: כמה עובדים יש ברשות השידור?

משה גביש: כ-1,900, ומתוכם 700 יפרשו.

משה גביש: אנחנו רוצים לקבל במהלך הזמן 150 נוספים.

משה גביש: זאת אומרת, 700 יצאו, ובסך הכול התקן יקטן ב-550 כי אני צריך לקלוט עובדים חדשים - לזה אנחנו רוצים להגיע.

משה גביש: אמרתי שמצד אחד הסכמי העבודה החדשים יביאו לעבודה יעילה, כמו שנהוג גם בשידור המסחרי, אבל גם בשירות הציבורי.

משה גביש: רשות השידור מתנהלת היום יותר רע מאשר רוב השירות הציבורי, וזה ידוע.

משה גביש: די לקרוא את דוח מבקר המדינה.

משה גביש: מצד שני, בעמוד הראשון במצגת שהצגנו לכם היום ציטטנו את מבקר המדינה מהדוח שלו משישי במאי 2009.

משה גביש: מבקר המדינה אומר: "על הנהלת הרשות וכל הגורמים העוסקים ברפורמה" – זאת אומרת, העובדים והאוצר - "...

משה גביש: להמשיך ולפעול באופן נמרץ לקידום הרפורמה, שכן בהיעדרה נשקפת סכנה להמשך קיומה של הרשות.

משה גביש: " הרפורמה היא לא דבר שלא עולה כסף.

משה גביש: היא עולה הרבה כסף, היא תעלה בערך 900 מיליון שקל, כאשר מתוך זה שני שליש זה לפרישת העובדים, ושליש להשקעה בתשתיות.

משה גביש: אגב, לגבי כל הדברים האלה יש תוכנית עסקית ותזרים מזומנים שסוכמו עם האוצר - כמה תעלה פרישת העובדים, כמה צריך להשקיע בתשתיות.

משה גביש: פרישת העובדים מתוכננת להיות על פני שלוש שנים, השקעה בתשתיות על פני חמש שנים.

משה גביש: אני לא אכנס פה לפרטים.

משה גביש: אבל, זה מתואם עם האוצר לפרטי פרטים - התוכנית העסקית, ותזרים המזומנים - גם עם החשב הכללי, וגם עם אגף התקציבים.

משה גביש: יש גם טיוטת הסכם שלא נחתמה מנימוקים טכניים, אבל היא מקובלת לחלוטין.

משה גביש: מתוך התוכנית הזאת רשות השידור גם הודיעה - האוצר דורש, אבל גם מקובל עלינו - שכרבע אנחנו מוכנים לממן בהלוואה, לא במענק.

משה גביש: זאת אומרת, לקחת את זה עלינו - חלק מהתוכנית העסקית, כולל החזרי הריבית והקרן שהם כרבע מהדבר הזה, כי התוכנית העסקית לוקחת בחשבון שנוכל על פני מספר שנים להחזיר את זה.

משה גביש: בכל חברה עסקית תוכנית עסקית כזאת היא תוכנית כדאית.

משה גביש: היא מחזירה את עצמה מהר מאוד.

משה גביש: אם נראה כמה אנחנו חוסכים בכוח-אדם ותוך כמה שנים זה מוחזר, זה מוחזר על פני שלוש שנים וחצי.

משה גביש: כתבנו פה ארבע שנים וחצי למען הזהירות.

משה גביש: אבל, החישוב החשבונאי הרגיל מראה שההשקעה הזאת מוחזרת לגבי כוח האדם בשלוש שנים וחצי.

משה גביש: עד כאן, אני לא רואה מקום לחזור על כל מה שכתוב כאן.

משה גביש: החומר חולק והוא ישנו.

משה גביש: אני מבקש שהמנכ"ל יאמר כמה דברים.

אופיר אקוניס: המנכ"ל ברשותך, חבר הכנסת חיים אורון ביקש כי הוא צריך לצאת.

אופיר אקוניס: אבל, איך תשמע את התשובות?

חיים אורון: אני אגיד בזהירות שאני שמעתי אותן כבר.

חיים אורון: מבחינתי, זהו לא דיון ראשון.

חיים אורון: היתה קבוצה של חברי כנסת, ואני רוצה לומר שנזהרנו מהמושג "לובי" כי הוא קצת נשחק.

חיים אורון: קראנו לזה צוות להגנה על השידור הציבורי, והיו בו חברים באמת מכל סיעות הבית.

חיים אורון: אלה שהם עדיין בכנסת, והם לא שרים, רוצים להמשיך בזה.

חיים אורון: יש כבר רשימה של חברים נוספים.

חיים אורון: אני פונה ליושב ראש להצטרף.

אופיר אקוניס: היושב ראש הודיע בתחילת הישיבה שהוא בעד שידור ציבורי חזק, ואני גם מודיע לך כאן שאני אצטרף לצוות, או לשדולה - איך שתקרא לזה.

אופיר אקוניס: זה חשוב מאוד.

חיים אורון: אני אומר את הדברים כי נדמה לי שאנחנו פעלנו בנקודות צומת, ומאוד בזהירות.

חיים אורון: בזהירות במובן זה שאנחנו לא הפכנו להיות גורם במשא ומתן על יחסי עובד-מעביד.

חיים אורון: אבל, היינו בכמה צמתים כשזה עמד להתפוצץ, ודחפנו את הצדדים להגיע להסכם ביניהם.

חיים אורון: לא היינו הגורם שאמר: הטכנאים יהיו כך, והעיתונאים יהיו כך.

חיים אורון: גם מאוד נזהרנו - ואני מציע גם ליושב ראש להיזהר, למרות שאני יודע שהעניין הוא בעייתי - האם אני בעד 88 עם סיקסטיז, או עם אייטינז, או אני פחות.

חיים אורון: אנחנו עוסקים בתחום שקל מאוד להפוך את הכנסת למקום שיגידו לו: אם לא תסדרו לי "מורשת" מארבע עד שש עם פרקי מרי ארי, אני לא מצביע בעדך - שלא להגיד פרקים אחרים.

אופיר אקוניס: אני לא חושב שלמישהו פה יש כוונה להיות העורך הראשי.

אופיר אקוניס: לפחות, מבחינתנו, מבחינת חברי הכנסת.

חיים אורון: אני אומר שהגבולות האלה נשמרו.

חיים אורון: המהלך הזה של הכנסת - ואני אומר את זה דווקא לך - היה מורכב משלושה מהלכים שצריך להמשיך בשלושתם.

חיים אורון: האחד הוא חוק רשות שידור חדש, שהתפקיד המרכזי שלו הוא להרחיק עוד יותר את השידור הציבורי מהפוליטיקה, ועוד כל מיני דברים שיש בתוך החוק.

חיים אורון: גם אם מישהו לא מקבל את החוק על כל פרטיו - כמוני - הוא בהחלט היה תשתית מוסכמת של הצוות הזה להתקדם איתו הלאה, כאשר היה ברור שבתוכנו יש מחלוקת בסעיף כזה או בסעיף אחר, על הפקה עצמית, או על הפקה בפנים או הפקה בחוץ.

גדי בן יצחק: על מעמד העובדים.

חיים אורון: וכו' וכו'.

חיים אורון: אבל, בגדול אמרנו שדרוש חוק רשות שידור חדש.

חיים אורון: העניין הזה נתקע.

חיים אורון: זה היה באחריותו של איתן כבל שהפסיק להיות השר הממונה והפך להיות חבר כנסת.

חיים אורון: זה נושא שנמצא אצלכם, וצריך לקדם אותו.

חיים אורון: הרגל השנייה היא הרפורמה.

חיים אורון: הרגל השלישית היא הרגל התקציבית שבלעדיה אי אפשר לחבר את שתי הרגליים הקודמות.

חיים אורון: יש פה תוכנית על כמיליארד שקל.

חיים אורון: כמי שמכיר קצת תוכניות כאלה זה מתחיל במיליארד, ובסוף אני לא בטוח אם זה מספיק.

חיים אורון: לא במקרה עמדנו גם בכנסת שיהיו פה שלושת האלמנטים שמופיעים כאן.

חיים אורון: קודם כל, האלמנט הראשון שהיה מחובתנו לדאוג והוא של הסדר הוגן לעובדים.

חיים אורון: האלמנט השני הוא הבטחה ארוכת טווח של קיום שידור ציבורי בדרך של אגרה.

חיים אורון: אני בכוונה מדגיש את הנקודות הללו כי היו גם הצעות של תקציב מדינה, והיו הצעות של פרסומת.

חיים אורון: זה היה מוסכם בינינו לפחות, ולכן הוועדה, כולל חברים שבעבר לא זו היתה עמדתם, הצטרפו לעמדה שנפסיק לשחוק את האגרה.

חיים אורון: בתקופה מסוימת היתה מגמה כזאת בחלק מסוים של הבית.

חיים אורון: גדעון סער היה שותף, רובי ריבלין היה שותף.

חיים אורון: אני בכוונה מזכיר אנשים באגף של הבית שבעבר היה שותף לשחיקה ואמר: אנחנו מבינים שאין היום כלי יותר נכון להבטיח את התשתית הבסיסית מאשר האגרה.

חיים אורון: על גובהה, על צורתה - נשאיר את זה בצד.

חיים אורון: הנושא הנוסף שהוא מודגש פה כל הזמן הוא הנושא הטכנולוגי שגם הוא נמצא בתוך הסיפור, ואי אפשר שלא לעשות גם אותו.

חיים אורון: אדוני היושב ראש, אני אומר את כל הדברים הללו כי לכנסת יש פה תפקיד מאוד חשוב.

חיים אורון: אף אחד לא יחליט לסגור את השידור הציבורי.

חיים אורון: אבל, אפשר בקלות להרוג אותו ברכות, על פי אחד השירים משנות השבעים או השמונים.

אופיר אקוניס: למיטב זכרוני, כעורך מוסיקלי זה היה בשנות השבעים.

חיים אורון: אני רוצה לומר את תחושתי הברורה.

חיים אורון: כמו עוד כמה מבנים במדינת ישראל, לא יקימו אותם מחדש בעת הזאת.

חיים אורון: אפשר לבוא ולהגיד: כן, בואו נהרוג את זה, ואחר כך אחרי שנת יובש נקים מחדש.

חיים אורון: לא יקימו את זה מחדש.

חיים אורון: אולי אין כוח להרוס אותה, אבל כוח להקים אותה מחדש אני בטוח שאין.

חיים אורון: לכן, החובה שלנו לעשות את הסיבוב המאוד קשה הזה, והמאוד כואב הזה, עם פיטורים גדולים.

חיים אורון: אני אומר את הדברים כמי שישב הרבה פעמים עם חלקים גדולים בציבור העובדים שזורקים עליהם הרבה פעמים דברים שהם לא באשמתם, הם לא עשו את זה.

חיים אורון: חלקם שותפים יותר קיצוניים לביקורת אפילו מחלק מהיושבים פה.

חיים אורון: מבלי להתחייב היום בשם אף אחד לכל פרט בהסכמים, יש פה איזה מסלול שאם יורדים ממנו אני מאוד חושש שאנחנו ב"בנקט" לגמרי.

חיים אורון: ולכן, אני ראיתי בזה את תפקידי יחד עם חברים נוספים, ואני מאוד מקווה שנשתף פעולה בתחום הזה, כי הוועדה הזאת היא הוועדה.

אופיר אקוניס: כל עוד אני פה בתפקיד הזה של יושב-ראש ועדת כלכלה, וגם כחבר כנסת, אני אומר לך שאני בעד שידור ציבורי חזק, ועם רפורמה מסייעת לחזק את השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: אני בעד, ואני מקווה שכל חברי הבית יתאחדו בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אגב, אני לא מכיר מישהו שהוא בעד סגירה של רשות השידור בממשלה החדשה או בין חברי הכנסת החדשים.

אופיר אקוניס: אבל, אני מכיר רבים שהם בעד רפורמה, שוב על מנת לחזק את הרשות, ולכן אנחנו דנים פה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, אנחנו נמשיך ונדון בעניין הזה.

אופיר אקוניס: בהמשך להערה שלך, אני רוצה להפנות שאלה לאנשי רשות השידור.

אופיר אקוניס: האם יש לכם נתונים על עומק הגבייה או על אחוזי הגבייה?

אופיר אקוניס: או כמה מבין אזרחי ישראל שמחזיקים במקלט ומחויבים על פי החוק לשלם אגרה, אכן משלמים את אגרת רשות השידור?

משה גביש: יש לנו נתונים, הם גם הוצגו פה בוועדה מספר פעמים.

משה גביש: אני לא הייתי רוצה היום לזרוק מספרים.

משה גביש: יש מגזרים שבהם התשלום יותר טוב, ויש פחות טוב.

משה גביש: בכנסת הקודמת הוגשה הצעת חוק פרטית והיא תבוא גם אליך לבקשה לרציפות, שאנחנו נוכל להסתייע בנתונים נוספים כדי לשפר את גביית האגרה.

אופיר אקוניס: הצעת חוק של חבר הכנסת כבל.

משה גביש: בהתאם לאמצעים שלנו אנחנו חושבים שהגבייה נעשית לא רע.

משה גביש: יש הרבה מקום לשפר.

משה גביש: אבל, זה לא רק בזה שאנחנו נפרוץ ליותר בתים, ונעשה יותר רעש.

משה גביש: יש הרבה לשפר.

אופיר אקוניס: כלומר, אתם מבקשים את data base של הוט ויס.

מוטי שקלאר: היום זה מתקרב לשני שליש.

משה גביש: אבל, זה גם לא הדבר היחיד.

משה גביש: שוב, אני לא רוצה לזרוק פה מספרים שהם לא בדוקים.

משה גביש: אם תבקשו נשמח להעביר לכם.

אופיר אקוניס: אנחנו מבקשים, אני רוצה לראות.

אופיר אקוניס: מעניינת אותי גם החלוקה של מי משלם, ומי פחות משלם, ודאי מבין מי שמחויב.

אופיר אקוניס: אני לא מדבר על מי שלא מחזיק מקלט טלוויזיה.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה מיעוט בציבור לא מחזיק.

משה גביש: אנחנו נעביר לוועדה.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, תודה.

אופיר אקוניס: גברתי היועצת המשפטית, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחר כך נעבור למנכ"ל, ולצבי גרזון.

אתי בנדלר: אני רוצה להגיב לדבריו של חבר הכנסת אורון בקשר להצעת חוק רשות השידור ותיקון חוק רשות השידור שהיתה מונחת על שולחנה של הוועדה בכנסת היוצאת.

אתי בנדלר: הסיבה שהוועדה הפסיקה לדון בהצעת החוק הזאת לא היתה בשל העובדה שחבר הכנסת איתן כבל חדל לשמש כשר הממונה, אלא משום שהיתה מחשבה כאן שכל עוד לא רואים התקדמות בביצוע הרפורמה אין מקום לדון במוסדות רשות השידור, מה גם שהתקבלו די הרבה הערות להצעת החוק הממשלתית, לרבות הערותיו של יו"ר הרשות.

אתי בנדלר: בשלב הזה כמובן ההצעה איננה מונחת שוב על שולחנה של הוועדה, אלא אם כן תוגש בקשה להחיל רציפות דיון, וגם אז יצטרך יושב-ראש הוועדה להחליט אם יש טעם לקדם את הטיפול בהצעת החוק הזאת כל עוד לא רואים ביצוע בפועל של הרפורמה.

אופיר אקוניס: אני רוצה להוסיף הערה משלי לגבי עניין חוק רשות השידור.

אופיר אקוניס: לצערי, השר לא נמצא כאן.

אופיר אקוניס: נמצא כאן נציג של השר אדלשטיין.

אופיר אקוניס: האם אתה יודע את עמדתו של השר או עמדת הממשלה לגבי חוק רשות השידור?

אייל קציר: השר נמצא בהצבעות.

אופיר אקוניס: אנחנו יודעים.

אופיר אקוניס: אבל, האם הוא כנציג הממשלה גיבש את עמדת הממשלה על תיקון חוק רשות השידור, מכיוון שחוק רשות השידור כפי שהוצע, הוצע על-ידי ממשלה אחרת.

אופיר אקוניס: ודאי זכותה של ממשלה חדשה לבחון את הדברים.

אייל קציר: קודם כל, יש חוק שהשר הרצוג הניח.

אייל קציר: הוא כרגע רצה להקפיא את זה.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: הוא הקפיא לצורך בחינה.

אייל קציר: כן, בדיוק.

חיים אורון: אדוני היושב ראש, יש הליך מאוד פשוט.

חיים אורון: אם הוועדה תפנה שהיא רוצה להחיל דין רציפות, ועדת שרים לחקיקה ממילא תצטרך להתייחס לעניין ב-45 יום.

חיים אורון: אני חושב שזו תהיה טעות, כי המבנה הקיים - ואני לא אומר את זה בנימה פולמוסית - אלה שתמכו ברפורמה ראו את שלוש הרגליים, ולא מודע לעניין שהוועדה החליטה פה לעכב את החוק עד שנדע אם יש רפורמה.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הוועדה בהרכבה הנוכחית ובכנסת הקודמת.

חיים אורון: אני חושב שצריך לפנות להחלת דין רציפות.

אתי בנדלר: מדובר בהצעת חוק ממשלתית, ולכן מי שצריך לבקש החלת רציפות - - - אני צריכה לבדוק את החוק, הוא לא לפניי.

חיים אורון: אתי, אני לא בטוח.

אופיר אקוניס: לצערי, השר לא יוכל להשתתף בדיון הזה כבר.

אופיר אקוניס: אבל, אני אבקש מנציג השר להעביר את עמדת השר לוועדה לגבי חוק רשות השידור והתיקונים, או את ההערות או ההארות של הממשלה החדשה לחוק רשות השידור.

אתי בנדלר: אני רוצה להעיר הערה קצרה נוספת.

אתי בנדלר: שחיקת האגרה כפי שנקבעה בתיקון חוק רשות השידור - התיקון נעשה בשנת 2003, אם אינני טועה - על כל פנים, שחיקת האגרה החל בשנת 2004.

אתי בנדלר: הבסיס הרעיוני לתיקון הזה היה להאיץ את הטיפול ברפורמה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, אמרו: אם אנחנו נשחק את האגרה, ממילא יהיה צורך לייעל את התהליכים ברשות השידור.

אתי בנדלר: על הרפורמה מדובר על כל כך הרבה שנים, והעובדה היא שכל פעם - והיו הרבה מאוד דיונים בוועדת הכלכלה - הובטח שאו טו טו אנחנו על סף חתימת הסכמים.

אתי בנדלר: היו עוד תיקוני חוק שמטרתם היתה להביא לביצוע הרפורמה, להתחלת הטיפול ברפורמה, והדברים לא מבוצעים.

אתי בנדלר: הדבר היחידי שאין ברירה, הוא מבוצע, הוא באמת שחיקת האגרה.

אתי בנדלר: אבל, למשל תיקון לחוק שנעשה אם אינני טועה במסגרת אחד מחוקי ההסדרים לגבי שיעור ההפקות המקומיות הקנויות וכו', בפועל לא מבוצע.

אתי בנדלר: החוק לא מבוצע בשטח משום שהרפורמה לא מתבצעת.

אתי בנדלר: השאלה היא, האם יש טעם בעוד תיקוני חקיקה כשלא רואים ביצוע בשטח?

אופיר אקוניס: אני ביקשתי לשמוע את העמדה - אם אפשר בהקדם - אחרי שיגבש את עמדתו, ואת עמדת הממשלה.

אופיר אקוניס: מנכ"ל רשות השידור, בבקשה.

מוטי שקלאר: אני פחות או יותר מסתובב עשר שנים בוועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: היית קודם ברשות השנייה.

מוטי שקלאר: כן.

מוטי שקלאר: כל יושב-ראש ועדת כלכלה דיבר על חשיבות השידור הציבורי.

אתי בנדלר: והאמין בזה.

מוטי שקלאר: כן, והאמין בזה.

מוטי שקלאר: אני מאחל לך שאתה באמת תצליח בעניין, ושהפעם זה יקרום עור וגידים.

מוטי שקלאר: השינוי בעשר השנים האחרונות הוא בשני מישורים, וכדאי לדבר על כך.

מוטי שקלאר: ראשית, האגרה ירדה ב-40% כפי שאמר היושב ראש.

מוטי שקלאר: כדאי לזכור שאנחנו מקום אחרון בעולם בגובה האגרה מהמדינות הקטנות.

מוטי שקלאר: נבין מתוך זה מה המשמעות התקציבית שמדינת ישראל מקצה לשידור הציבורי.

מוטי שקלאר: שנית, ההכנסות שלה פחות או יותר דומות לערוץ 2.

מוטי שקלאר: להזכירכם, ערוץ 2 ערוץ טלוויזיה בלבד.

מוטי שקלאר: אנחנו עם עוד שמונה ערוצי רדיו, פלוס בעיית העובדים, והיקף העובדים של 1,900 עובדים, ולשם כך הרפורמה.

מוטי שקלאר: כדאי לזכור זאת.

מוטי שקלאר: הדבר הנוסף שהשתנה בעשר השנים האחרונות - וכדאי לזכור גם את זה - הוא שהתקשורת שינתה את פניה.

מוטי שקלאר: כלומר, כל דיפרנסאציה התקשורתית, וכל ההתפתחות התקשורתית והעתידית מעמידה היום בסימן שאלה בדיוק מה מקומו של שידור ציבורי.

אופיר אקוניס: אני חושב שהיא העצימה את חשיבות השידור הציבורי.

מוטי שקלאר: אבל, היא יוצרת בעיה קשה בנוכחות.

אופיר אקוניס: שלא יהיו אי הבנות - לי באופן אישי, ואני מניח שגם לחברי הוועדה, יש כבוד גדול לשידור המסחרי.

אופיר אקוניס: אבל, התכנים של השידור המסחרי רק מחזקים את הצורך בשידור ציבורי.

מוטי שקלאר: המשבר שתוקף היום את כל ערוצי המדיה למיניהם בכל תחומי התקשורת, מהווה חלון הזדמנויות לשידור הציבורי - זה נכון.

מוטי שקלאר: בחודש האחרון עד יום העצמאות, אנחנו שידרנו שתי סדרות שהן סדרות איכותיות בכל קנה מידה.

מוטי שקלאר: הסדרה האחת נקראת "מדינה במיל".

מוטי שקלאר: יושב פה איתי לנדסברג שאחראי על התחום הדוקומנטרי שפיתח את זה.

מוטי שקלאר: מדובר בסדרה של שמונה פרקים על גדוד צנחנים במילואים.

מוטי שקלאר: ליווינו אותם במספר מחזורי מילואים, כולל במלחמה.

מוטי שקלאר: הסדרה הנוספת היא סדרת דרמה מצוינת של חיים בוזגלו שנקראת "לחיות מחדש", על ספינת המעפילים "יהודה הלוי".

מוטי שקלאר: היא עוסקת בכל מה שקרה במפגש של יהודי צפון אפריקה עם פליטי שואה.

מוטי שקלאר: מדובר בסיפור אמיתי.

מוטי שקלאר: הרייטינג סך הכול נע בין 4% ל-5%.

מוטי שקלאר: ואז אתה שואל את עצמך מה קורה?

מוטי שקלאר: הנראות של השידור הציבורי הוא בעיקר דרך הטלוויזיה כפי שנאמר כאן.

אופיר אקוניס: אז איך אתם מסבירים באמת את הפער בין אחוזי הצפייה או אחוז הרייטינג הממוצע במדינות אירופה של השידור הציבורי, למה שקורה פה?

מוטי שקלאר: בדיוק על זה אני רוצה לבוא ולומר, ולבוא ולומר שאנחנו נמצאים בדקה ה-90 - לזה אני מתכוון.

מוטי שקלאר: ערוץ 1 היום בין תשע בערב וצפונה, להערכתי הוא ערוץ טוב, ואפילו כמעט טוב מאוד בתכנים שלו.

מוטי שקלאר: יש לנו בעיה של בניית ערוץ כי אין תקציב.

מוטי שקלאר: סך הכול התקציב נראה לכאורה נורא גבוה, אבל רוב ההוצאות הן הוצאות קבועות למשכורות, ולהוצאות קבועות בסביבות 200 - 300 מיליון שקל לבזק.

מוטי שקלאר: הדבר האבסורדי הוא 22 מיליון שקל שאנחנו מחזירים לאוצר דרך דמי תדרים, כשאף אחד מגופי השידור, למעט המסחריים, כמעט לא משלם.

מוטי שקלאר: יד אחת מכניסה, יד אחת מוציאה.

מוטי שקלאר: אין לך ערוץ, ולבנות ערוץ משמעותי שיתחרה היום בערוץ 2 ובערוץ 10, אתה צריך להתחיל אותו מהבוקר, או לפחות משעות אחר הצהריים.

מוטי שקלאר: זו הבעיה היום של ערוץ 1.

משה גביש: מכל הסקרים שעשינו - ולא רק אנחנו - עולה כי אדם בא הביתה, שם את השלט, וזה הערוץ שנמצא בדרך כלל.

משה גביש: הוא לא כל הזמן מזפזפ.

משה גביש: כיוון שאין לנו כסף לעשות תוכניות בשעות שלפני "מבט", אז האנשים שכבר שמו על ערוץ 2 או על ערוץ 10 נשארים שם.

משה גביש: זה לא שאין זפזופ ויש משהו דרמטי.

משה גביש: אין לנו את אותו כסף להכנסת תוכן, תרבות ואומנות, וגם בידור, וגם דברים אחרים, בכל השעות עד "מבט".

אופיר אקוניס: כולנו צריכים להיות פה הוגנים, ולצאת מנקודת הנחה שגם אחרי הרפורמה אחוזי הצפייה בערוץ הראשון לא יגיעו, ואפילו לא ישאפו ל- - -

משה גביש: אמרתי.

משה גביש: אבל, הסטנדרט שאנחנו רוצים להגיע אליו כמו בכל מערב אירופה - באמת בכולו - זה משהו שהוא 10% וצפונה, וזה אפשרי ואפשר להגיע על-פי כל קנה מידה.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, גם אחוזי הצפייה בערוצים המסחריים ירדו באופן ניכר.

אופיר אקוניס: אם בסוף שנות התשעים תוכנית הפריים-טיים של הערוץ השני "דן שילון מארח" היתה ב-40%, או אם תוכניתו של דודו טופז היתה ב-40% או ב-41%, היום הערוץ השני עם התוכנית הכי טובה מגיע בקושי ל-20%.

אופיר אקוניס: אגב, האם אתם גובים תשלום מחברת הוט?

אופיר אקוניס: לכם יש הרי ערוץ ב-VOD, וזה ערוץ שהוא חינם?

משה גביש: בתשלום.

אופיר אקוניס: הוט משלמים לכם?

משה גביש: בוודאי, פר צפייה.

מוטי שקלאר: מה שאני רוצה לומר מתוך הסיפור הזה, וזו נקודה שנפנים אותה הוא שהיום ערוץ 2 הוא מעין שומר מסך.

אופיר אקוניס: מדורת השבט.

מוטי שקלאר: זו מדורה של שומר מסך, זה נפתח - מדורת השבט שכולם צופים, ואז זה נספר.

מוטי שקלאר: אבל, מה שקורה - ובעיניי זו הנקודה שבה אנחנו נמצאים בדקה התשעים, ואת זה כדאי לזכור - הוא שהצופים או הציבור מתרגל לראות את הטלוויזיה כמכשיר בידורי בלבד, ואז גם אם אתה מעמיד בפניו אלטרנטיבה תרבותית מסוג התוכניות שאני כרגע מדבר, הוא לא מחפש היום דברים תרבותיים בטלוויזיה.

מוטי שקלאר: מבחינתו, טלוויזיה זה בידור, ובידור ובידור.

מוטי שקלאר: אם לא נעמיד מולו ערוץ משמעותי זה מה שייקבע בהרגלי הצפייה של הציבור, ואז הוא בכלל לא יצפה בערוץ 1.

מוטי שקלאר: ולכן, אנחנו נמצאים בדקה התשעים.

מוטי שקלאר: החשש הגדול שלי הוא שהניתוח יצליח, תהיה רפורמה, אבל החולה פשוט ימות.

מוטי שקלאר: במובן הזה אנחנו בדקה התשעים, ואת זה כדאי לכל הצדדים להפנים.

מוטי שקלאר: זוהי ההזדמנות שלך להוביל את זה.

עמיר פרץ: אז מה זה אומר?

משה גביש: שצריך את הרפורמה כמה שיותר, כי אחרת יכול להיות שכבר יהיה מאוחר.

עמיר פרץ: מישהו עוד יחשוב שלמרות הרפורמה אתה הולך למות, אז חבל להשקיע בניתוח.

מוטי שקלאר: אני אומר: תשקיע בניתוח.

מוטי שקלאר: אבל, אם בסופו של דבר לא יישארו צופים, - - -

משה גביש: מה שאומר מוטי הוא שלעשות ניתוח אחרי שהחולה מת זה לא יעזור.

משה גביש: צריך את הניתוח עכשיו.

עמיר פרץ: אז דבר יותר ברור.

עמיר פרץ: חבר הכנסת פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: קודם כל, אני באמת מברך את כל באי הוועדה.

עמיר פרץ: בסך הכול אני חושב שהדיון הזה הוא דיון שמתקיים באמת ברגעים מאוד משמעותיים, גם לערוץ, וגם לקיבוע סופי של הרגלי הצפייה ומה המשמעות של השידור הציבורי וההשפעה שלו על החברה והתרבות בישראל.

עמיר פרץ: אין ספק שרשות השידור צריכה לבחון כיצד היא בכל זאת מצליחה להצליח להתמודד הרבה יותר, ושהעובדה שאתם משלמים עבור האיכות שאתם רוצים לתת תהיה בולטת באופן ניכר.

עמיר פרץ: כי בואו נאמר - רשות השידור היא לא רק טלוויזיה.

עמיר פרץ: העובדה שרשת ב' מצליחה להוכיח שהיא עומדת גם מול הרשתות האחרות, וברוב המקרים היא גם מצליחה להביס את כל מי שנמצא סביבה.

עמיר פרץ: יכול להיות שזה בגלל העובדה שרשת ב' כמו האחרים גם יכולה להשתמש בפרסומת, להבדיל מהטלוויזיה שאתם יכולים להשתמש רק בחסויות.

עמיר פרץ: אני לא יודע ממה זה נובע.

עמיר פרץ: זו שאלה שאתם צריכים לבחון אותה מקצועית, כי אי אפשר כל הזמן להגיד: הסטיגמה של ערוץ 1 היא סטיגמה מיושנת, וכל מי שמרגיש עצמו קצתin אז הוא מייד הולך לערוצים אחרים - פסיכולוגית.

עמיר פרץ: אני לא חושב, אצלי בבית דווקא יש יותר צופים לערוץ 1 בהרבה מאוד תוכניות, ובעיקר בתוכניות של ערבי שישי דווקא מעדיפים את ערוץ 1.

עמיר פרץ: לדעתי, התוכנית שלכם "קבלת שבת" עם דב אלבוים היא מהטובות ביותר שמוצגות, ותוכניות אחרות.

עמיר פרץ: אני לא איש מקצוע, וברור לחלוטין שהשאלה שלכם לגבי מתי לשדר את מהדורת "מבט" האם בשעה שמונה או תשע, היא שאלה שבחנתם אותה כבר כמה פעמים.

עמיר פרץ: זוהי שאלה קריטית כי אם אתה מתחיל מהדורה בשעה תשע, ובשעה עשר אתה מתחיל את התוכניות, אז בשעה עשר אף אחד לא יגיע אליך, כי הוא כבר נמצא בתוכנית אחרת.

עמיר פרץ: אני מבין שפעם אחת כבר עברתם לשעה שמונה.

עמיר פרץ: אני לא יודע מהן המסקנות מכל המעברים האלה.

עמיר פרץ: אבל, זוהי בוודאי שאלה שמעמידה את העניין - - -

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, השידור בשעה שמונה היה כשלא היה ערוץ 10.

עמיר פרץ: אני לא יודע.

עמיר פרץ: יש לכם צוותים מקצועיים והם יכולים לבחון את זה.

עמיר פרץ: אבל, בוודאי כמו שאתם אומרים - מי שכבר ננעל בשעה שמונה על מהדורת חדשות מסוימת, אז הוא לא יבוא לראות עוד הפעם מהדורת חדשות בשעה תשע, ולכן הוא כבר ממשיך לתוכניות האחרות, והוא כבר נשאר שם והוא כבר לא חוזר.

עמיר פרץ: אבל, אני לא באתי לייעץ לכם בשאלות המקצועיות.

עמיר פרץ: אין לי ספק בדבר אחד - אנחנו כמערכת ציבורית צריכים לעשות הכול שהמערכת הזאת תתייצב ותתחזק.

עמיר פרץ: אסור לנו בשום פנים ואופן להיות שבויים רק בערוצים המסחריים.

עמיר פרץ: לא במקרה ישנה הפרדה בתפיסה.

עמיר פרץ: זוהי תפיסת עולם שלמה.

עמיר פרץ: מבחינתי, התמוטטות רשות השידור זה התמוטטות התפיסה כולה.

עמיר פרץ: ולכן, מעבר לוויכוחים כמה כסף נדרש, ואיזה תוכנית צריך, ואיזה הסכמות נדרשות להגיע לתוכניות האלה, קודם כל צריכים לקבל כאן בוועדה החלטה שלנו ברור שאסור לתת לחומה הזאת ליפול - זוהי ההחלטה העקרונית.

עמיר פרץ: אחר כך מה נדרש מכם, ומה נדרש מאחרים, זה כבר ויכוח הרבה יותר פרטני שהוא בוודאי כואב לא פחות.

עמיר פרץ: צריך להיכנס אליו.

עמיר פרץ: כמובן שאני לא בעד להפוך את ציבור העובדים למיניהם לשעירים לעזאזל.

עמיר פרץ: אני מכיר את העובדה שאומרים: הטכנאי בערוץ 2 הוא גם הצלם, הוא גם הטכנאי, הוא גם הזה והוא גם הזה.

עמיר פרץ: בסדר, בגלל זה הם נראים כך.

עמיר פרץ: אני לא יודע איפה החבר'ה האלה יהיו בגיל מסוים, ומה יהיה גורלם.

עמיר פרץ: אני יודע מה גורל הפרילנסרים בתחומים השונים.

עמיר פרץ: זה לא פחות מעבדים מסוג מסוים.

קריאות: כל הכבוד – כדורבנות.

צבי גרזון: זה ממש נכון.

אופיר אקוניס: קיבלת תמיכה דרמטית מוועד הטכנאים, פשוט לא שמעת את ההערות.

אופיר אקוניס: הם תמכו בעמדתך.

תמנה עורב: גם מהעיתונאים וגם מהאקדמאים.

אופיר אקוניס: והעיתונאים, והאקדמאים והטכנאים.

עמיר פרץ: אני לא התייחסתי למקצוע מסוים.

תמנה עורב: מעובדי רשות השידור

קריאה: סוף סוף נאמרים דברים שצריכים להיאמר.

עמיר פרץ: אנחנו מבינים שיש מקצוע שבגיל 22 -23 אתה מוכן לצלם בכל מחיר ובכל צורה בכל הזדמנות שייתנו לך.

עמיר פרץ: אבל, בסוף מדובר במשפחות, ובסוף זה אנשים שנתנו את כל חייהם, ואת כל התקופות הכי טובות שלהם לערוצים האלה.

עמיר פרץ: הם היחידים שרצו עם מצלמות בגודל חצי טון ממקום למקום, וזו לא חוכמה לשפוט עכשיו לפי התנאים והכללים שקיימים היום.

עמיר פרץ: אני בהחלט מבין את שעת החירום.

עמיר פרץ: אני מציע שאתם קודם כל תקבלו כאן את ההחלטה הזאת שוועדת הכלכלה תתייצב לצידכם כדי שחס וחלילה השידור הציבורי לא יתמוטט לחלוטין.

עמיר פרץ: ולגבי הפרטים - אנחנו בוודאי נצטרך לשמוע תוכניות יותר מפורטות.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, האם אתה רוצה להוסיף עוד משהו או שסיימת את סקירתך?

אופיר אקוניס: או,קי.

אופיר אקוניס: צבי גרזון, בבקשה.

צבי גרזון: שלום, שמי צבי גרזון.

צבי גרזון: אני מדבר בשם ועד הטכנאים ברדיו.

צבי גרזון: אבל, כמו שאני מכיר אני מאמין שאני מייצג את כלל הוועדים.

צבי גרזון: כמובן שכולנו זקוקים,, מייחלים ורוצים שידור ציבורי, בוודאי שהעובדים של השידור הציבורי.

צבי גרזון: אבל, אי אפשר ברצון הזה שרוצים שידור ציבורי, רוצים לרפורמה, להרוג את האנשים שעוסקים בזה.

צבי גרזון: אני חושב שלא היתה רפורמה כזאת, כל כך עמוקה, וכל כך דרקונית בתולדת מדינת ישראל.

צבי גרזון: 700 עובדים מתוך 1,900 הביתה נשלחים הביתה, כשחלקם הגדול לא פורשים מרצון, אלא פורשים על-ידי פיטורין - הופכים להיות מפוטרים.

צבי גרזון: זה נכון שקיבלנו על עצמנו את העניין הזה, וזה נכון שיושב ראש ההסתדרות עזר לנו לקבל את ההחלטה, ושכנע אותנו.

צבי גרזון: בגלל שאנחנו מעריכים אותו ומקשיבים לו הסכמנו לקבל את המספר הזה.

צבי גרזון: אני לא מאמין שיש ועד שקיבל על עצמו לפטר כל כך הרבה אנשים.

צבי גרזון: עוד לא היה דבר כזה בתולדות מדינת ישראל.

צבי גרזון: לא מספיק ששולחים 700 עובדים הביתה, אלא שעם אלה שנותרים מציעים לנו הסדרי עבודה דרקוניים בלתי אפשריים.

צבי גרזון: אני חושב שאלו הסדרים שפוגעים אפילו בכבודם של האנשים - מין דיקטטורה ניהולית כזאת שתהיה.

צבי גרזון: המנהל יחליט מה, והמנהל יחליט כל דבר.

צבי גרזון: אין זכות להתאגד, אין לנו זכות להביע דעה - שום דבר.

צבי גרזון: אנחנו לא קיימים, אנחנו בסך הכול פיונים שמזיזים אותם ממקום למקום.

צבי גרזון: כמובן שאנחנו לא נוכל להסכים לזה.

צבי גרזון: מר ברק שטרוזברג מהאוצר הציע לנו הצעה.

צבי גרזון: אנחנו ישבנו השבוע, ודחינו אותה על הסף.

צבי גרזון: גם נציג ההסתדרות דחה את ההצעה שלו.

צבי גרזון: אנחנו לא נוכל לקבל אותה.

צבי גרזון: אנחנו מוכנים לשבת על כל דבר, אנחנו מעוניינים ברפורמה.

צבי גרזון: אנחנו חושבים שהיא חשובה, היא מצילה.

צבי גרזון: אבל, לא נסכים לרפורמה דרקונית.

צבי גרזון: לא נסכים להיות מובלים כצאן לטבח.

צבי גרזון: תרמנו 700 איש בכל הסקטורים: העיתונאים, המינהלים, הטכנאים, וזה באמת מספר חסר תקדים.

צבי גרזון: אנחנו לא מוכנים שייפגעו בנו, בתנאי השכר שלנו, בתנאי הרווחה שלנו, אפילו בעצם הקיום שלנו.

צבי גרזון: מדברים כאן על ביטולי הסכמים.

צבי גרזון: אמרו לנו: אפילו את תקשי"ר עובדי המדינה שלפיו אתם עובדים, גם את זה אנחנו נבטל.

צבי גרזון: אין יותר תקשי"ר של עובדי מדינה.

צבי גרזון: כאילו לקחו חוק-יסוד והולכים לנפנף אותו.

אופיר אקוניס: לא, התקשי"ר הוא לא חוק-יסוד.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על אבן יסוד בשירות הציבורי.

צבי גרזון: בדיוק כך.

צבי גרזון: תראה עד לאן הגיעו בדרישות מהעובדים?

צבי גרזון: אני לא מאמין שרשות השידור תוכל לתפקד בכלל אחרי שהיא תפטר 700 עובדים.

צבי גרזון: אני בטוח שיהיה שם שבר גדול, תהיה התמוטטות רבתי.

קריאה: שכחת להגיד שיקבלו עוד 150 עובדים.

צבי גרזון: בסדר, גם זה סימן שאלה.

צבי גרזון: מפטרים עובדים מסורים, טובים וותיקים, ומקבלים עובדים חדשים.

חמד עמאר: השאלה שהוא העלה כאן מעניינת.

חמד עמאר: אנחנו מפטרים 700 עובדים, וקולטים 150 עובדים.

אופיר אקוניס: על מה הוא מדבר?

משה גביש: כפי שאמרתי, אנחנו חתומים על הסכם עם ההסתדרות והעיתונאים על פרישת 700 עובדים, בתנאים שלא היה להם תקדים בשירות הציבורי.

משה גביש: אני אישית יכול לומר את זה כי לי היתה מלחמה עם האוצר במשך למעלה משנה להחיל את התנאים האלה, והאוצר בסופו של דבר נענה, והעובדים יודעים את זה.

משה גביש: יהיה ביקוש ככל הנראה - אני לא יכול להתחייב - לפרישה מרצון, וגם נציגי הוועדים יודעים את זה.

משה גביש: יהיו הרבה עובדים שבתנאים האלה יהיה כדאי לפרוש.

משה גביש: בממוצע, עובד יקבל כמיליון שקל - זה הרבה כסף.

משה גביש: זה הממוצע של הדבר, אין מה לעשות.

משה גביש: הוא יקבל כמיליון שקל.

משה גביש: עלויות הפרישה הן למעלה מ-600 מיליון לגבי אותם 700 עובדים.

משה גביש: אין מה לעשות, אפשר לסלף מספרים איך שרוצים.

עמיר פרץ: זה כולל תשלומי פנסיה?

קריאות: כן, כן.

משה גביש: לא כולל את כל התשלומים שיהיו בעתיד.

משה גביש: מה קורה עכשיו בפרישה - אנשים ימשיכו לקבל את הפנסיה.

משה גביש: זה לא כולל את היוון הפנסיות של 700 עובדים להיום - ודאי שלא.

חמד עמאר: האם 700 העובדים שיפוטרו יקבלו פנסיה, או יש חלק מהם ש- - -

משה גביש: יהיו כאלה שיקבלו פיצויים, יהיו כאלה שיקבלו פנסיה תקציבית, ויהיו כאלה שיקבלו פנסיה צוברת - כל אחד לפי מעמדו.

משה גביש: אי אפשר לעשות פה את כל הדיון.

משה גביש: אבל, הגענו גם עם העובדים להסדרים מי ילך קודם, ומי ילך אחר כך.

משה גביש: הסכמנו גם לעוד דבר שבדרך כלל לא מקובל במערכות כאלה, והוא שלהנהלה לא תהיה זכות וטו.

משה גביש: זאת אומרת, כל עובד שירצה לפרוש מרצון - ומכיר את זה בוודאי עמיר פרץ - יוכל.

משה גביש: אני הסכמתי לוותר על זה.

משה גביש: זה הישג גדול לעובדים, והנה חבר הכנסת עמיר פרץ מאשר.

משה גביש: הסכמתי על פני הטווח הזה של שלוש שנים, אנחנו נוכל להגיד שהוא לא יפרוש היום, אלא בעוד שנתיים, וזאת שנוכל להכשיר לו מחליף.

עמיר פרץ: מה עם הטענות שלו לגבי מצבם של הנשארים?

משה גביש: מצבם של הנשארים ישופר במספר נקודות.

משה גביש: אל"ף, הבסיס הפנסיוני שלהם יגדל.

משה גביש: אני רוצה לומר איפה בעיית הבעיות היום של רשות השידור.

משה גביש: ברשות היו כל מיני הסכמי פיקציה.

משה גביש: אגב, העובדים היום מרוויחים טוב ברשות.

משה גביש: עלות המעביד הממוצעת לעובד ברשות, כולל כל העובדים, כולל מזכירות והכול, היא כ-250 אלף שקל בשנה.

משה גביש: זה עלות מעביד גבוהה, הרבה יותר מאשר בשירות הציבור.

קריאה: מה השכיח, לא הממוצע?

משה גביש: אם אנחנו נלך לא בעלות הממוצעת - אני לא רוצה פה להיכנס עכשיו, גם אין עניין.

משה גביש: אני יכול להמציא לוועדה.

משה גביש: אני מוכן גם להעביר לוועדה אם היא תרצה נתונים ללא פרטים אישיים.

עמיר פרץ: האם ההסכם הזה הוא חתום?

משה גביש: כן, בוודאי – חתום.

משה גביש: חתום עם ההסתדרות וחתום עם אגודת העיתונאים.

קריאה: הסכם פרישה, לא הסכם עבודה.

משה גביש: הסכם הפרישה חתום עם ההסתדרות לגבי מי שמיוצג על-ידה, עם אגודת העיתונאים לגבי מי שמיוצג.

עמיר פרץ: בואו נתמקד במחלוקות.

אופיר אקוניס: ההסכם התקציבי מול האוצר והסכמי העבודה לא חתומים.

משה גביש: נכון.

קריאה: גם הפיטורין חתום.

משה גביש: זה לא פיטורין, זה הסכם גם של פרישה מרצון.

משה גביש: בכלל, אני חושב שהתכחשות לחתימה היא - - -

צבי גרזון: לא מתכחשים.

משה גביש: אדוני היושב ראש, העובדים חתמו בנוכחות עורכי דין, לא עורך דין, אלא עורכי דין שלהם – הם עצמם, הארגונים היציגים שלהם.

משה גביש: כמו שאמר עכשיו חבר הכנסת פרץ, מה שחתום, נחתם.

משה גביש: נחתם עם עורכי דין, וכל הארגונים היציגים – אין מה לעשות.

משה גביש: לגבי העובדים הנשארים – הדבר המרכזי שאנחנו נלחמנו, הרשות נלחמה, - - -

עמיר פרץ: האם יש מישהו שמערער על העניין של מה שחתום - חתום?

גדי בן יצחק: לא, לא.

גדי בן יצחק: כל מה שאמרנו כאן זה לא שחתמנו ומנסים לרדת.

אופיר אקוניס: אתם לא מתכחשים לחתימות?

גדי בן יצחק: ממש לא.

גדי בן יצחק: אך, אני לא חושב שמישהו חושב שחתמנו על נייר ורוד, או שהעתיד של העובדים שאמורים לפרוש - רובם או חלקם יהיו בפיטורים - זה עניין ורוד.

גדי בן יצחק: אם תיתן לי רשות דיבור אחר כך אני אספר איך מרגישים העובדים עם העניין הזה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא פותחים דיון על דברים שכבר נחתמו.

גדי בן יצחק: לא, לא.

גדי בן יצחק: ממש לא.

משה גביש: סך הכול, השכר השוטף ברשות השידור הוא טוב, ואפילו טוב מאוד.

משה גביש: אם הוועדה תרצה נוכל להעביר נתונים, לא שמיים כמובן, אלא לפי מקצועות על שכר ממוצע, על התפלגות, על חציונים.

משה גביש: אתם תראו שהשכר ברשות השידור מצוין.

משה גביש: איפה הבעיה ברשות השידור, והיא בעיה אמיתית?

משה גביש: נחתמו הסכמים, לא בכפיה, עם הנהלות הרשות, עם העובדים.

משה גביש: חלקם באישור האוצר, חלקם באישור ההסתדרות, חלקם לא - אבל, מה שקיים היום - ויש פער אדיר בין השכר השוטף לבין השכר הפנסיוני.

משה גביש: זה מכל מיני סיבות שאני לא רוצה להיכנס אליהן.

משה גביש: אני גם לא רוצה לדבר שרה במי שהיה שם לפנינו, אין לזה שום עניין.

משה גביש: אני רוצה להגיד פה דברים על דיוקם - העובדות הן כאלה שהיום השכר הפנסיוני של עובדי רשות השידור הוא כמו השכר הפנסיוני של כל השירות הציבורי - לא פחות.

משה גביש: עובד רשות השידור יוצא לפנסיה עם פנסיה לא יותר נמוכה מאשר במשרד הפנים, במשרד התקשורת, ובמשרד התעשייה והמסחר.

קריאה: לא נכון.

משה גביש: העניין הוא שהמשכורת השוטפת שלו, או בעיקר של מקצועות מסוימים שמיוצגים פה, היא הרבה יותר גבוהה.

משה גביש: הוא אומנם מקבל את אותה פנסיה שמקבלים עובדי השירות הציבור.

משה גביש: הוא אמר: חל עליהם התקשי"ר, אותן דרגות.

משה גביש: הם לא מקבלים פחות.

משה גביש: אבל, אצלם הפער בין השכר השוטף לשכר הפנסיוני הוא יותר גדול.

משה גביש: ולכן, את זה תיקנו.

משה גביש: אל"ף, בהסכמים של העובדים שפורשים.

משה גביש: הם מקבלים בפרישה יותר ממה שהיה מגיע להם בתנאים אחרים בגלל שהשכר הפנסיוני נמוך יחסית לשוטף.

משה גביש: שוב, הוא לא נמוך יחסית לשכר בשירות המדינה.

משה גביש: ולגבי העובדים הנשארים - אנחנו רוצים שחלק מהשכר, חלק יותר גדול, ייכנס לפנסיוני.

משה גביש: שלא יישאר המצב שעובד התרגל לרמת חיים מסוימת, והשכר הפנסיוני - הנפילה היא גדולה מאוד.

משה גביש: בתוך זה אנחנו רוצים גם שלא יהיה מצב שעובדים צריכים לדווח דיווחים שהם לא אמת.

משה גביש: היום גם הסכמי העבודה - לא שהעובדים מרמים - אומרים לעובדים: תתנו דיווחים פיקטיביים, ואין מילים אחרות לזה.

משה גביש: הסכמי העבודה אומרים לעובד בתנאים מסוימים: אתה מתחיל לעבוד בשעה חמש אחר הצהריים, רואים אותך כמי שהתחיל לעבוד בשמונה בבוקר.

משה גביש: אני לא ממציא, זה לא אילוסטרציה, זה הסכם קיים בתנאים מסוימים.

משה גביש: זאת אומרת, העובד צריך לדווח דיווח לא נכון בשביל לקבל את שכרו.

משה גביש: אנחנו רוצים להימנע מזה.

משה גביש: אנחנו רוצים להגיע עם העובדים למצב שמה שהוא מדווח, זה מה שהוא עבד בפועל, ועל זה הוא יקבל את השכר, ובלי שהוא ירד מכל מה שהוא קיבל היום.

משה גביש: בסך הכול, גם על זה יש עכשיו דיונים.

משה גביש: כמו כל דיון בוודאי שבשלב הראשונים של דיונים הפערים הם נוראיים, והם יוצאים בשאט נפש, ואנחנו יוצאים במקביל של זה.

משה גביש: בסך הכול כמו שהיו דיונים על הפרישה, אני מניח שגם פה נגיע.

משה גביש: יש פה דבר אחד שהוא דבר מאוד מאוד מהותי, ואמר אותו החבר גרזון באופן ברור, והוא מחלוקת אמיתית.

משה גביש: מה אמר מר גרזון?

משה גביש: ההנהלה פתאום רוצה שהמנהלים יגידו לעובדים מה לעשות, נכון?

צבי גרזון: לא, לא זה - - -

משה גביש: מר גרזון, סליחה, כיוון שהדיון מוקלט, אפשר יהיה לחזור.

משה גביש: אנחנו בפירוש חושבים שההנהלה צריכה לנהל.

משה גביש: היום המצב ברשות השידור כחלק מההסכמים והמנהגים, שבהרבה דברים לא ההנהלה מנהלת, לא ההנהלה מנהלת.

משה גביש: זה מצב - חלק מהסיבות, דיברנו על הרבה סיבות - שהביא את הרשות למצבה היום.

משה גביש: אנחנו בפירוש על זה נעמוד, ורוצים שזה יהיה.

משה גביש: אנחנו לא רוצים לפגוע בשכר העובדים.

משה גביש: להיפך - רוצים שחלק יותר גדול ייכנס לפנסיה.

משה גביש: אבל, אנחנו גם רוצים שההנהלה תנהל, וחלק מהתחלואים של רשות השידור זה שהיום אין לה מספיק כלים לנהל.

עמיר פרץ: האם יש לינקג' בשאלת המימוש של הסכם הפיטורין והפרישה לבין הצורך להגיע להסכמה?

משה גביש: כן.

עמיר פרץ: זאת אומרת, ההסכם הזה לא ייכנס לתוקף עד שלא תגיעו להסכם?

משה גביש: נכון, בוודאי.

משה גביש: ההסכם אומר שתוך שלושה חודשים צריך להגיע להסכמה, להסכמים.

משה גביש: אם לא - יש מנגנון שאפשר לאחר אותו בעוד חודש או חודשיים.

משה גביש: ואם זה לא ייכנס, ההסכם הראשון בטל.

עמיר פרץ: זאת אומרת, יש בידיהם היכולת לבטל את הכול.

עמיר פרץ: שניים, ברשות היושב ראש, הייתי בהחלט רוצה לאפשר לאנשים לפרט מה המשמעות.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד ידידי מושיק, אנחנו מספיק זמן מכירים אחד את השני.

עמיר פרץ: אני לא מתרשם כאשר מנהלים אוהבים להגיד: תנו לנו רק לנהל, תנו לנו רק את זה.

עמיר פרץ: אלו סיסמאות יפות, אבל בסוף - - -

משה גביש: באופן אישי ממני לא שמעת את זה באף תפקיד מהתפקידים שמילאתי.

עמיר פרץ: בסדר.

עמיר פרץ: אני רוצה יותר פירוט, כי בסוף יש לך תפקיד, ויש לוועד תפקיד.

עמיר פרץ: אין מה לעשות, בדברים האלה אף אחד לא אוהב את החיים המשותפים.

עמיר פרץ: אני מכיר הרבה כאלה שמעדיפים חיים של שותפים, אבל שאין להם עמדה.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שבנקודה הזאת כן צריך קצת לפרט, כי לפי הנימות שאני שומע, אולי זה סלע המחלוקת ביניכם להגיע להסכמות כוללות.

אופיר אקוניס: מר גרזון, תתחיל להתכנס לסיום דבריך כי אני רוצה לשמוע את נציג האוצר שצריך ללכת.

משה גביש: חוק רשות השידור שהוכנס לפני כשלוש-ארבע שנים - את זה בוודאי תזכרי - אומר בסעיף 44ג שהמליאה של הרשות רשאית אפילו לקבוע לגבי עובדים שפרשו מעבודתם, לתת להם עדיפות בהוצאת עבודות החוצה מרשות השידור לתקופה מוגבלת.

משה גביש: זה סעיף בחקיקה ראשית שאני מאוד תומך בו, לתקופה מוגבלת, מהסיבות שגם נאמרו פה, שאם העובדים פורשים יש אפשרות בתקופה הראשונה - לא לכל החיים - לתת.

משה גביש: זאת אומרת, זה עוד דבר נוסף שהוא לא בהסכמים שהממונה על השכר או האוצר ואנחנו יושבים מולם.

משה גביש: זו עוד הטבה נוספת.

אופיר אקוניס: כן, להעסיק אותם מבחוץ.

אופיר אקוניס: מר גרזון, בבקשה.

צבי גרזון: אני רוצה לתקן את מה שאמר היושב ראש.

צבי גרזון: אני לא התכוונתי לזה שאנחנו מתנגדים לניהול.

צבי גרזון: ניהול זה דבר הכרחי.

צבי גרזון: אנחנו מתנגדים לדיקטטורה של ניהול, לזה שמנהל יוכל לעשות הכול.

צבי גרזון: לדוגמה, אני רוצה להזכיר - נחתמים חוזים אישיים כעת עם עובדים שהם פשוט בלתי נסבלים.

צבי גרזון: מופיעה שם פסקה שהיא מתנה את זה שהעובד הוא איש אמון של היושב ראש.

צבי גרזון: זאת אומרת, הוא לא עובד ברשות השידור, הוא תחת אמונו של היושב ראש.

צבי גרזון: זה משרת אמון של היושב ראש.

משה גביש: יש הסכם שכתוב שהוא איש אמון של היושב ראש?

צבי גרזון: משהו בנוסח דומה לזה.

משה גביש: אני מציע שאתה תיקח את דבריך.

משה גביש: אין דבר כזה, ולא היה.

צבי גרזון: אני קראתי את זה.

משה גביש: וכתוב שהוא איש אמון של היושב ראש?

צבי גרזון: לא בדיוק כך.

משה גביש: אה, לא בדיוק כך.

צבי גרזון: אבל, משתמע מכך.

צבי גרזון: למה אני מתכוון בדיקטטורה?

צבי גרזון: לעובד אסור בעצם להתאגד, למנהל אסור להגיד שום דבר.

משה גביש: לעובד אסור להתאגד?

קריאה: יש חוזים שבהם נאסר על ה- - -

משה גביש: אני לפחות, גם מנכ"ל הרשות, אנחנו בעד, וגם אמרתי את זה לוועד העיתונאים שישב איתי רק לפני שבוע.

משה גביש: אני בעד הסכמי עבודה.

משה גביש: אני בעד זה שהרשות, הרוב המכריע של עובדיה - זה לא כולם, כי יש עובדים בתחום הזה שגם צריכים להיות בחוזים - אני בעד שהרוב המכריע של עובדי הרשות יהיו בהסכמים קיבוציים.

משה גביש: לרגע אחד ברפורמה ולא בשום מקום אחר, לא אמרנו משהו אחר.

משה גביש: אנחנו בעד הסכמים קיבוציים.

משה גביש: אנחנו את כל מה שעושים, עושים מול הגופים היציגים.

משה גביש: אלו דברים שמועלים אני לא יודע מאיפה.

משה גביש: מה זה זכות להתאגד?

משה גביש: האם הרשות או משרד האוצר כופרים בזכותם של עובדים להתאגד?

משה גביש: העובדים היום לא מאוגדים?

משה גביש: יושבים פה נציגי ההסתדרות, מאיפה הדברים האלה?

צבי גרזון: הכוונה שלא יהיה יותר דבר כזה.

משה גביש: שמה לא יהיה?

צבי גרזון: שלא נוכל להביע את דעתנו אפילו.

אופיר אקוניס: לא, אני לא - - -

משה גביש: אין דבר כזה, ולא היה דבר כזה.

צבי גרזון: אני מוכן להעביר לוועדה נוסח סעיפים שקיבלנו, ואתם תראו.

צבי גרזון: אני גם מוכן להעביר לכם נוסח של חוזה אישי.

אופיר אקוניס: אז תעביר כדי שנעיין.

אופיר אקוניס: תשמע, אסור להם להתאגד וזה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גביש: אין דברים כאלה.

משה גביש: אין דבר כזה.

אופיר אקוניס: שמעת, היושב ראש אומר שאין.

משה גביש: אם האוצר העביר - ואני לא מאמין שהוא העביר - אבל אם כדבריך הוא העביר משהו שהוא אומר שלעובדים אסור להתאגד, אני אומר: אנחנו נגד דבר כזה.

משה גביש: אני לא מאמין שהאוצר יעשה דבר כזה.

צבי גרזון: לא משנה איך תקראו לזה - אנחנו נתנגד לדיקטטורה של ניהול.

אופיר אקוניס: הדובר הבא הוא נציג האוצר, הוא גם צריך לעזוב.

אופיר אקוניס: חייבים לשמוע את עמדת האוצר.

אורן משה: קודם כל, אני אפתח ואומר שהאוצר תומך.

אורן משה: אני די בטוח שאני מדבר בשם כל אגפי האוצר.

אורן משה: אני נציג מאגף התקציבים, ויש פה כמובן נציגים מהממונה על השכר שהם למעשה הגוף שמוביל את כל תהליך המשא ומתן גם על נושא הסכמי הפרישה שנחתמו, וגם על הסכמי השכר שאני מקווה שיחתמו בעתיד הקרוב, גם נציג של החשב הכללי שמלווה את כל נושא המימון-מימון מדינה ומימון חיצוני- מול הנהלת הרשות, ומול גורמים בנקאיים.

אורן משה: אני התחלתי ואמרתי שאני בטוח שאני מדבר בשם כל האגפים כשאני אומר שאנחנו גם תומכים בשידור ציבור.

אורן משה: העמדה הזאת שלנו היא הסיבה שאנחנו מעורבים כבר שנתיים בתהליכים שמלווים את הרפורמה.

אורן משה: זה מה שרציתי לומר בהקשר הזה.

אורן משה: אם יש למישהו שאלות, אני אשמח לענות כי אני פשוט צריך לעזוב.

אופיר אקוניס: לגבי המענק - האוצר יעמיד לרשות השידור מענק כספי מותנה בעמידת הרשות באבני הדרך ביישום תוכנית.

אופיר אקוניס: האם תוכל להיות קונקרטי?

אופיר אקוניס: החיבור פה הוא מאוד כזה בעלמא.

אורן משה: אני אבקש שתפרט יותר, כי אני לא מצליח להבין מה השאלה.

אופיר אקוניס: אני קורא ברפורמה - מודל המימון, משרד האוצר: "האוצר יעמיד לרשות השידור מענק כספי מותנה בעמידת הרשות באבני הדרך ביישום תוכנית הרפורמה.

אופיר אקוניס: " מה הם אבני הדרך?

משה גביש: יש לנו הסכם עם האוצר שקובע את אבני הדרך, וקובע שאם לא נעמוד באבני דרך הוא לא ייתן את המימון.

משה גביש: מה שכתוב פה הוא מדויק.

משה גביש: יש לנו הסכם עם האוצר.

משה גביש: הוא לא חתום, אבל הוא מקובל.

משה גביש: כתוב שם במפורש שעד תאריך כזה - - -

אופיר אקוניס: אם הוא לא חתום, האם זה אומר שהמימון לא יינתן - -

אורן משה: לא, מה שזה אומר זה שצריך עדיין להשלים - - -

אופיר אקוניס: - - כי הם לא עומדים באבני הדרך?

אורן משה: קודם כל, צריך להבין יותר את העלויות של הפרישה, ושל הסכמי השכר החדשים כדי לכוונן סופית את הנתונים הפיננסיים בתוכנית העסקית של הרשות.

אורן משה: דבר שני, צריך להשלים את סוגיית המימון החיצוני, ובהתאם לדעת כמה מימון המדינה תיתן לצורך התשלומים במסגרת הרפורמה.

אורן משה: ברגע שכל הנעלמים האלה יצאו מהמשוואה ונדע בדיוק מה המספרים, אנחנו נדע להגיד גם כמה - - -

משה גביש: ברשותך, אנחנו פה גם לא במחלוקת.

משה גביש: כמה תעלה הרפורמה, אנחנו יודעים, והאוצר יודע.

משה גביש: האוצר בעצם מעמיד לנו הלוואה.

משה גביש: זה הרי לא הלוואה בסכום אחד מלכתחילה, אלא הכסף יינתן בהתאם להתקדמות באבני דרך.

משה גביש: אם לא נעמוד באבני הדרך שמופיעים בתוכנית העסקית הוא יפסיק, הוא לא ייתן את המשך ההלוואה, ומה שניתן קודם לא יהיה מענק אלא הלוואה.

משה גביש: אם נעמוד בכל אבני הדרך, ההלוואה הזאת הופכת למענק.

משה גביש: זאת אומרת, זה מענק מותנה.

לאה ורון: מתי בכוונת האוצר להעביר אליכם את החלק הראשון של ההלוואה?

משה גביש: לא יועבר אפילו גרוש לפני שנגמור לחתום את ההסכמים עם העובדים - זה בוודאי.

משה גביש: ולכן, גם עם האוצר כרגע זה לא הדבר.

משה גביש: האוצר נתן, אישר את התוכנית, אישר את התזרים.

משה גביש: בוודאי שכל זמן שלא ייחתמו הסכמי עבודה עם העובדים, אז עוד אין רפורמה, אין למה לתת את הכסף.

משה גביש: הדבר הנוסף שיש עכשיו עם האוצר שהוא גם על דעתנו - האוצר רוצה, וגם אנחנו מסוגלים - חלק מהמימון לא לקבל כמענק מהאוצר, אלא שאנחנו נשלם אותו.

משה גביש: אנחנו יחד עם האוצר היינו בסיבוב בבנקים, בגופים מממנים אחרים, ועכשיו אנחנו צריכים להגיע - שוב, והכול יהיה בפועל רק אחרי שייחתמו הסכמים עם העובדים - איזה חלק הרשות תיקח על עצמו, ואיך הוא יינתן.

משה גביש: האם הוא יינתן מבנקים, האם הוא יינתן מהמדינה.

משה גביש: אם בנקים ייתנו אותו, האם תהיה ערבות מדינה, או לא תהיה ערבות מדינה.

משה גביש: כל הדברים האלה הם בעבודה.

משה גביש: אבל, הם גם לא בסלע המחלוקת כרגע, כי אי אפשר לעשות סיכום סופי שלהם לפני שאנחנו יודעים שיש הסכמים עם העובדים.

משה גביש: לשאלתו של עמיר פרץ שעניתי, אם לא ייחתמו הסכמים בזמן שנקבע גם כן - הכול קונקרטי, פשוט לא נכנסנו פה לפרטים במה שהבאנו - אם בתוך שלושה חודשים מיום ההסכמים הקודמים, או עם הארכה זה חמישה חודשים, לא ייחתם הסכם על תנאי העבודה, גם ההסכם הקודם לא יהיה בתוקף.

משה גביש: זה אומר שאין רפורמה, שהאגרה תמשיך לרדת.

משה גביש: בחוק ההסדרים עכשיו שהוגש לממשלה, ושיעבור את אישור הממשלה, יש סעיפים שנוגעים לרשות השידור שהם מוסכמים גם על מוסדות להנהלת רשות השידור, וגם על האוצר.

משה גביש: בעצם מה שאומר היום החוק, ואני חוזר למה שאמרה היועצת המשפטית - הרשות לא מקיימת היום את הוראות החוק בקשר להפקות, לא מקיימות.

משה גביש: בא האוצר ואומר: אנחנו רוצים שתקיימו אותם.

משה גביש: בהנחה שיש רפורמה אתם צריכים לקיים את מה שדורש החוק לפי מתווה הרפורמה.

משה גביש: אם אין רפורמה, אנחנו רוצים שתקיימו את החוק כפי שהוא היום.

משה גביש: זאת אומרת, תוציאו כבר היום למעלה ממאה מיליון שקל בשנה להפקות.

משה גביש: ברור שאם היום הרשות ללא רפורמה עושה את זה, הרשות נסגרת.

משה גביש: לכן, בא האוצר אחרי דיונים רבים, גם לגבי חוק ההסדרים, ואומר: אם יש רפורמה, אתם יכולים להוציא כספים להפקות לפי מתווה הרפורמה כפי שקבענו ביחד, וגם זה מקובל עליהם.

משה גביש: מה שעושה האוצר עכשיו כדי שלא יהיה מצב שבשנה הבאה שוב לא נקיים את הוראות החוק כפי שאמרה היועצת המשפטית, הוא קבע מנגנון שבתנאים החדשים, שזה לפי הרפורמה מקובל גם עלינו, שהכסף הולך ישירות לדבר הזה, שהוא לא יוצא על דברים אחרים.

משה גביש: היו שנים ברשות השידור שהיה לה עודף תקציבי, וכספי העודף לא הלכו לא לחידוש המשדרים ברדיו, ולא להפקת תוכניות, אלא הוחזרו לאוצר.

משה גביש: האוצר אומר: אל תחזירו לי כסף.

משה גביש: אני רוצה שתעשו אותו ליעדים שלשמם הוקמה רשות השידור.

משה גביש: בנוסח הקיים הצעת המחליטים מקובלת גם עלינו, והיא תחייב את הרשות אוטומטית.

משה גביש: זאת אומרת, לא יהיה מצב כמו היום בחוק, כי הכסף הולך ישירות לחשבון נפרד כספי הגבייה.

אתי בנדלר: והשאלה היא, האם יכול להיות מצב שאז לא יהיה כסף לתשלום משכורות?

משה גביש: אם תהיה רפורמה, המתווה של הרפורמה מאפשר את מה שכתוב פה.

משה גביש: אם היא לא תהיה, אז כל שאלת רשות השידור היא שאלה בעייתית.

מוטי שקלאר: לא יהיה מסך, ולא יהיו שידורים.

גדי בן יצחק: קודם כל, שמעתי כמה דברים על עד כמה הרפורמה תהיה טובה אם הסכמי העבודה ישונו.

גדי בן יצחק: אני עובד ברשות השידור מעל לשלושים שנה, ואני רוצה להגיד שההסכמים שאני עובד על-פיהם, וגם הטכנאים עובדים על-פיהם הם באמת לא הסכמים טובים.

אופיר אקוניס: על זה יש קונסנזוס מוחלט.

גדי בן יצחק: בהחלט.

גדי בן יצחק: כשמדברים על תקשי"ר, או כשמשווים אותנו לעובדי מדינה, צריך לא לשכוח שברשות השידור עובדים שבעה ימים בשבוע, 356 ימים בשנה, כולל חלק מיום כיפור.

גדי בן יצחק: זה לא כמו עובדי המדינה.

משה גביש: לא ביקשנו להשוות אתכם.

גדי בן יצחק: לא אתה.

גדי בן יצחק: אבל, זה נשמע שאנחנו כמו עובדי מדינה, ובא גם האוצר שמסתכל רוחבית, ופתאום אני כמו עובד מדינה - לא ממש.

גדי בן יצחק: כך גם על משכורת היסוד שלי.

גדי בן יצחק: יכול להיות שהמשכורת שאני לוקח הביתה יותר טובה מפקיד מקביל לי בממשלה.

גדי בן יצחק: אבל, אני עובד טיפה אחרת.

גדי בן יצחק: עיתונאי מתחיל ברדיו יקבל פחות מעוזר פרלמנטארי על-פי האוצר.

גדי בן יצחק: למה?

גדי בן יצחק: האם הוא עובד פחות?

גדי בן יצחק: האם הוא משפיע פחות על ענייני מדינה?

גדי בן יצחק: משם אנחנו מתחילים.

גדי בן יצחק: זה לא נשמע לי.

גדי בן יצחק: לגבי מצבה הרע של רשות השידור - למרות כל מה שאמרתי על הסכמי העבודה ברשות השידור, המצב ברשות השידור הוא לא כולו בגלל העובדים, או הסכמי עבודה שלהם, אלא גם בגלל בעיות מדיניות וניהול.

גדי בן יצחק: יש לנו חובות נדל"ן אדירים.

גדי בן יצחק: יש לנו כל מיני הוצאות על דברים שהוטלו עלינו מהממשלה, ולא בדיוק רצינו או לא רצינו.

אופיר אקוניס: סליחה, הנדל"ן הוא של הרשות או של המינהל?

קריאה: אף אחד לא יודע.

אופיר אקוניס: גם על זה יש ויכוח?

גדי בן יצחק: עובדה היא שלנו לא יהיו משכורות בגלל זה.

משה גביש: יש דבר אחד מאוד מאוד נכון במה שהוא אומר.

משה גביש: רשות השידור לקחה על עצמה, הממשלה בעצם הטילה עליה, והרשות נענתה.

משה גביש: לפני כ-12 שנה הממשלה היתה ערבה לחובות של "שערי-צדק", וכדי להשתחרר מזה רשות השידור נודבה לקחת את הנדל"ן ב"שערי-צדק", ואת החובות האלה של הממשלה.

משה גביש: היא פטרה את הממשלה, ולקחה את זה על עצמה.

גדי בן יצחק: זאת אומרת, חלק מהאגרה המופחתת הולך היום כדי לשלם חובות לא של עובדי רשות השידור.

משה גביש: החוב היום אחרי 12 שנים בערך, עדיין עומד על 130 - 140 מיליון שקל.

גדי בן יצחק: זאת אומרת, 15 מיליון לשנה ריבית על בניין שלא רצינו אותו.

גדי בן יצחק: אתה שמעת כמה זה האנטנות לפרסית שהיה חשוב לקבל, זה 2 או 4 מיליון לשנה.

גדי בן יצחק: בואו נעמיד את הדברים.

משה גביש: אנחנו לא במחלוקת בעניין הזה.

גדי בן יצחק: אני יודע.

גדי בן יצחק: אנחנו עומדים באותו מקום, ורוצים אותה רפורמה.

גדי בן יצחק: יכול להיות שעל תנאי הרפורמה יש בעיה.

אופיר אקוניס: - - - בהפחתה על דמי תדרים.

משה גביש: דמי תדרים זה הדבר הכי - - - גלי צה"ל לא משלמים את זה, ערוץ 10 לא משלם את זה - - - 20 מיליון

אופיר אקוניס: אתם משלמים בשביל כולם דמי תדרים?

משה גביש: משהו כזה.

גדי בן יצחק: אנחנו דיברנו גם על פרישה הוגנת.

גדי בן יצחק: חתומים עליה ואני לא בא לערער עליה.

גדי בן יצחק: ידעתי שאני אראה באיזשהו מקום - ציפיתי שדווקא לא ממך – את הכותרת הזאת שעובד ברשות הזאת שווה מיליון.

גדי בן יצחק: אם תיקחו מיליון לעשר שנות עבודה עלות למעביד, תחלקו ותגיעו לסכומים מצחיקים.

גדי בן יצחק: אחת הבעיות הגדולות שהיו לנו במסגרת המשא ומתן שגם האוצר הלך לקראתנו בעניין זה איך להוציא מישהו לפנסיה שלא תהיה מתחת לשכר מינימום

משה גביש: והצלחנו בזה.

גדי בן יצחק: אין ויכוח.

גדי בן יצחק: אבל, כשאתה אומר מיליון זה נשמע נורא.

משה גביש: זה לא נשמע נורא.

משה גביש: אמרתי פשוט שהתנאים הם תנאים טובים וסבירים, וגם אתם חושבים כך.

גדי בן יצחק: מה שנסגר - נסגר, לא נפתח.

גדי בן יצחק: העניין האחרון הוא עניין של עבודה מאורגנת, כן או לא.

גדי בן יצחק: חלק מהחובות של רשות השידור הם גם משהו כמו כ-300 עובדים, ועליהם יתווספו עכשיו 150 - הרי אנחנו מפטרים 700 ומקבלים 150.

גדי בן יצחק: כ-300 עובדים שהעבודה שלהם היא לא בדיוק מאורגנת, או חוזים מאוד מעניינים, שעולים הרבה מאוד כסף.

גדי בן יצחק: כאיש איגוד אני שואל, האם הדבר הזה ברור לכולם?

גדי בן יצחק: מספר העובדים שבאים בחוזה אמון - ואמר כאן עמיתי - משרת אמון ברשות השידור מעלה שאלות, ואני אומר את זה כעיתונאי, לא כטכנאי.

משה גביש: משרת אמון זה דבר שבא בגלל חוקי עבודה, בגלל שהאנשים האלה לא יכולים לקבל שעות נוספות.

משה גביש: הכתבים הבכירים ברשות השידור למשל, מוגדרים כמשרת אמון.

גדי בן יצחק: זאת הבעיה.

משה גביש: לא אמון לא ליושב ראש ולא להנהלה - - -

גדי בן יצחק: יפה, מצוין.

גדי בן יצחק: משה, אם זה נאמר כך לפרוטוקול שזה לא אמון לא ליושב ראש, ולא להנהלה, אין שום בעיה.

משה גביש: ודאי.

משה גביש: זה בגלל דיני עבודה, אחרת כל אדם כזה יבוא מחר לרשות.

משה גביש: היום לא מגיע לו שעות נוספות כי זה כלול בחוזה הגלובאלי שלו.

משה גביש: ואם זה לא מוגדר כמשרת אמון, הוא יבוא ויתבע את הרשות על שעות נוספות.

משה גביש: זה מוגדר כמשרת אמון כי כך דיני העבודה אומרים.

משה גביש: ברגע שזה משרת אמון, ההגדרה היא הגדרה מתוך דיני העבודה, הוא לא יוכל לבוא לתבוע שהוא עבד בשבת ובחג, כפי שבצדק אמר גדי שהרבה עובדים ברשות נדרשים לעבוד בשבת ובחג.

משה גביש: לכל עובד כזה יש אפשרות אם לעבוד לפי דירוג דרגה או לפי חוזה.

משה גביש: אם הוא עובד לפי דירוג דרגה הוא מקבל שעות נוספות.

אופיר אקוניס: כמה משרות אמון כאלה יש ברשות?

משה גביש: עשרות, פחות ממאה היום.

גדי בן יצחק: יש אומרים - - -

אופיר אקוניס: אתה אומר פחות ממאה, והוא אומר - - -

משה גביש: אני לא יודע מאיפה הנתונים שלהם.

תמנה עורב: נמצאת פה סמנכ"ל כוח-אדם, ואולי היא יכולה לענות לנו על זה.

אופיר אקוניס: אנחנו באמת בזמן קצר, והרשימה פה של הדוברים היא ארוכה.

אופיר אקוניס: גדי, האם אתה סיימת?

גדי בן יצחק: כן, ואני מודה גם לוועדה וגם ליושב ראש גם על הסבלנות.

משה גביש: לדעתי, זה בסביבת מאה.

משה גביש: יכול להיות שפחות.

משה גביש: אבל, אני לא רוצה להתחייב היום על נתונים.

משה גביש: נתונים שאתם רוצים - נביא אותם.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: אני רוצה לעבור לנציג ארגוני היוצרים, לעו"ד אמיר רוזנברג כי אני רוצה לשמוע גם את עמדתו.

אופיר אקוניס: אבל קודם כל, חבר הכנסת עמאר.

חמד עמאר: ממה שאני שומע כאן עולה שאנחנו מדברים על רפורמה, ומדברים רק על קיצוצים עם העובדים, פרישה של 700 עובדים.

חמד עמאר: אני לא רוצה להגיע למצב שבעוד שנה אנחנו נשב ונראה שאחוזי הצפייה בכלל לא עלו, ושאנחנו עומדים על אחוזי צפייה של 2% ו-1%.

חמד עמאר: אני חושב שהדיון צריך ללכת גם לכיוון של איך אנחנו משפרים את איכות השידור, איך אנחנו מביאים אנשים לצפות בשידור הציבורי?

חמד עמאר: שידור ציבורי הוא דבר מאוד חשוב.

חמד עמאר: אבל, כשיש לי שידור ציבורי, ואין אף אחד שצופה בו, אז זה לא שווה.

חמד עמאר: אנחנו צריכים להתמקד גם בנקודה זו, ותתחילו להתקדם בנושא הזה.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת עמאר, תודה.

אופיר אקוניס: עו"ד אמיר רוזנברג, בבקשה.

אמיר רוזנברג: אני רוצה לדבר מהכיוון של ההשפעה של הרפורמה, שאנחנו באופן עקרוני תומכים בה, שמשמעותה היא ביצוע של החוק.

אמיר רוזנברג: המשמעות היא על ההשפעה על 4,000 עובדים בתעשיית הטלוויזיה והקולנוע.

אמיר רוזנברג: היום - גם במבט לעתיד, אבל גם במבט להווה - אנחנו רואים ברשות השידור כבית להפקות מקומיות, וזה מוסכם כרגע על כולם.

אמיר רוזנברג: אם מסתכלים על התוכנית ועל הרפורמה שהוצגה בעמודים האחרונים, רואים את הגרפים ואת הכותרות שלה, ושתיים מהן הן מרכזיות.

אמיר רוזנברג: האחת - מעבר מבית הפקה לבית שידור.

אמיר רוזנברג: שני שליש מהתכנים הלא חדשותיים יירכשו מבית הפקה חיצוני.

אמיר רוזנברג: המשמעות של זה היא הזרמה מיידית של כסף לתעשייה.

אמיר רוזנברג: התעשייה עומדת היום, היא תעמוד עוד איזה תקופה לא קצרה.

אמיר רוזנברג: הכותרת השנייה היא כותרת של הפקות סוגה עילית.

אמיר רוזנברג: היינו, יצירת דרמות וסדרות תעודה, כשהבית הטבעי של הסדרות האלה זה ברשות השידור - דברים שאנחנו רואים פחות ופחות מהערוצים המסחריים.

אמיר רוזנברג: עניינית חשוב להגיד כאן שחלק מהדיון פה הוא מוכנס עכשיו לחוק ההסדרים.

אמיר רוזנברג: הוועדה והחלטות הוועדה אמורות להשפיע, או יש להן איזשהו סוג של סינתזה.

אמיר רוזנברג: מה נכנס לחוק ההסדרים?

אמיר רוזנברג: לחוק ההסדרים נכנסה הוראה של איחוד כספים של כל הכספים, או של חלק מהכספים, שאמורים לצאת לרכישת הפקות, שזה הפאן המעשי של הרפורמה.

אמיר רוזנברג: מעבר למבנה הרשות, כשאנחנו מדברים על יצירה, ואיך נראה הפאן המעשי של הרפורמה, התוצאה שלה זה בסופו של דבר הזרמה והחייאה של - - -

משה גביש: זה גם עונה לשאלת חבר הכנסת עמאר, מה בסוף?

משה גביש: האם יהיו תוכניות אז?

משה גביש: תהיה האזנה?

גדי בן יצחק: אבל, זה נשמע כאילו ברשות השידור לא עובדים.

גדי בן יצחק: אני לא מבין.

אמיר רוזנברג: אנחנו חלילה לא מתעמתים, ואנחנו לא בשני צידי המתרס.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בעימות, ואני אומר לפרוטוקול שברשות השידור עובדים קשה.

אופיר אקוניס: אני גם צופה ומאזין לשידורי רשות השידור.

קריאה: יפה.

קריאה: סוף סוף מישהו - - -

אופיר אקוניס: לא סוף סוף.

אופיר אקוניס: אני אמרתי את זה לכל אורך הדיון הזה, ואני ממשיך את זה כל הזמן בכל דקה.

אופיר אקוניס: אני ממשיך את זה כל הזמן.

אופיר אקוניס: אני בטוח שגם חבר הכנסת שאמע מצטרף, הוא נכנס לדיון עכשיו.

אופיר אקוניס: אני מצרף את דעתו שהיא לא נאמרה, שגם הוא תומך בשידור ציבורי חזק - אתם רואים.

אופיר אקוניס: יש פה באמת הבנה ברורה בעניין הזה, ובעניין הזה יש הסכמה מקיר לקיר.

משה גביש: התחלתי את דבריי בסיקור ביקור האפיפיור, איך רשות השידור - - -

אמיר רוזנברג: אני חושב שגם צריך לא לראות בדברים שלנו לאיגודים של הטלוויזיה והקולנוע כאיזה דברים לעומתיים למה שקורה.

אמיר רוזנברג: הסידור הפנימי של מה שקורה ברשות השידור הוא חשוב מאוד.

אמיר רוזנברג: אני רק מדבר על התוצאה המעשית שלו, ועל החשיבות לזירוז העניין.

אמיר רוזנברג: אמרתי מבחינת חוק ההסדרים, כי ההחלטות שייפלו כאן ככל הנראה יגיעו בדרך זו או אחרת דרך חוק ההסדרים לשולחן הזה שוב, וחשוב שנגיד על זה שני דברים.

אמיר רוזנברג: בחוק ההסדרים קבעו שהחל מ-1 בינואר 2010, ייפתח חשבון נפרד, וייצבעו כספים.

אמיר רוזנברג: ייצבעו ויופרדו כל הכספים - תיכף אני אתקן את המילה "כל" - שאמורה הרשות להוציא להפקות מקומיות לרכוש.

אמיר רוזנברג: יוציאו את זה, וישימו את זה בחשבון מיוחד.

אופיר אקוניס: מה שנקרא פה החשבון הנפרד, זה כתוב.

משה גביש: אני מבקש להתייחס במילה אחת.

אמיר רוזנברג: עוד רגע, תן לי להשלים.

אמיר רוזנברג: חשוב להגיד שבתיקונים שנעשו בדיונים בין רשות השידור לאוצר, הם תיקנו שלא כל הכספים, לא כל 100 המיליון, 150 מיליון הכספים שאמורים להיות מוצאים בשנה, אלא כפי שנאמר ברפורמה המתוכננת מראש על-ידי רשות השידור - ויש לזה משמעות אדירה - בשנה הראשונה 15%, בשנה השנייה 15% או 20%, ו-25%, כאשר החוק יתחיל להיות מיושם למעשה רק בעוד חמש שנים, למעשה.

אמיר רוזנברג: לא זה המקום להתווכח על זה, כי כנראה הוויכוח על זה יהיה על שולחן חוק ההסדרים.

אמיר רוזנברג: מה כן חשוב כאן?

אמיר רוזנברג: יש התניה, וזה מה שמפריע לנו.

אמיר רוזנברג: יכול להיות שגם הרשות יכולה להסכים לזה כאן.

אמיר רוזנברג: מה חשוב כאן ולא בחוק ההסדרים?

אמיר רוזנברג: יש התניה להזרמה של אותם 15% בלבד.

אמיר רוזנברג: אני אומר - אלו סכומים שהרשות יכולה לעמוד בהם היום אליבא לכל הדעות.

אמיר רוזנברג: זה לא אותם 150 מיליון, זה 15% מזה.

אמיר רוזנברג: יש התניה ברפורמה, ואנחנו חושבים שמפה צריכה לצאת קריאה על חלק מההחלטות, ואנחנו מבקשים שהרשות תיתן את ההסכמה שלה, שאותם 15% בשנה ראשונה, שנייה, שעולה בשלישית והרביעית, לא יותנו ברפורמה.

משה גביש: אתה פשוט טועה בקריאה.

משה גביש: טעות ממש.

משה גביש: להיפך, מה שזה אומר פה שאם אין רפורמה, החוק גובר.

משה גביש: אז רצים ל-150 מיליון.

אמיר רוזנברג: אז אין בעיה.

משה גביש: תיקנתי טכנית.

משה גביש: להיפך, אם אין רפורמה זה קופץ.

משה גביש: אנחנו לא חושבים שרשות השידור צריכה להיות בית שידור, ואני אומר את זה פה.

משה גביש: נילחם גם על זה.

משה גביש: רשות שידור שגם לא מפיקה בעצמה, ובעיקר שידור ציבורי, היא לא רשות שידור, היא לא שידור ציבורי.

משה גביש: מה שמקובל עלינו לחלוטין גם במספרים האלה - רשות השידור צריכה להפיק בעצמה קודם כל אקטואליה.

משה גביש: חדשות וכל האקטואליה לא ניתן לבתי הפקה חיצוניים.

אופיר אקוניס: לא, ודאי.

משה גביש: ובנוסף, שליש מההפקות האחרות אנחנו צריכים לעשות בפנים.

משה גביש: מקובל עלינו ששני שליש צריך לצאת החוצה גם ליוצרים.

משה גביש: גם לפלורליזם, אנחנו לא רוצים ש- - -

אופיר אקוניס: האם מקובל על הוועדים?

אחיה גינוסר: זה מקובל מאוד, ואני חושב ש- - -

אופיר אקוניס: ההסכמה הזאת בעניין הזה היא התקדמות מאוד דרמטית.

אופיר אקוניס: אני מבין שאתם בדיון על המינון – שליש, שני שליש וכד'.

אחיה גינוסר: ההבנה היא שהמינון חייב להשתנות.

אחיה גינוסר: זאת אומרת, מה שקבוע בחוק מ-2005 חייב במידה כלשהי להשתנות.

אחיה גינוסר: יש הבנה - - -

אופיר אקוניס: אם הרעיון הוא בהסכמה מלאה, אז אתם תגיעו להסכמה גם על המינונים.

משה גביש: אנחנו מסכימים במפורש.

משה גביש: רשות השידור צריכה להיות גוף מפיק, והיא צריכה להוביל גם בזה.

משה גביש: אם לא יהיו אנשים שיפיקו, גם לא יהיה מי שיהיה מול המפיקים החיצונים.

אופיר אקוניס: אנחנו חייבים על-פי התקנון פה לעלות למליאה, ולסגור את זה.

אופיר אקוניס: אנחנו מתחייבים לקיים דיון המשך בהקדם.

אמיר רוזנברג: אני מקבל בהחלט את מה שאומר מר גביש.

אמיר רוזנברג: אבל, מה שכתוב בטיוטת חוק ההסדרים שאנחנו קיבלנו שהשר הממונה רשאי להתיר הוצאה למימון רכישה בתנאים הבאים, הוא נכח כי הרשות מקיימת תוכנית הבראה.

משה גביש: אם לא - הוא לא רשאי לעשות את ההפחתה.

משה גביש: להיפך, תאמין לי שכן.

אמיר רוזנברג: אנחנו ככה הבנו.

אמיר רוזנברג: שנית, יש פה סוגיה נכבדה ביותר והיא סוגית הזכויות.

אמיר רוזנברג: אני רוצה לומר שתי מילים על הדבר הזה כי זה דבר מאוד חשוב.

אמיר רוזנברג: סוגיית הזכויות היא לא רק חלוקת הזכויות בין מפיקים בודדים לרשות השידור שזו סוגיה היסטורית, אלא כל השידור - רואים את זה גם בהצעת שמונחת בפניכם בעתיד - עובר להיות גם באינטרנט.

אמיר רוזנברג: כל נושא התמלוגים - חלק ניכר מהסכומים שיגיעו לתעשייה הם דרך התמלוגים.

אמיר רוזנברג: חייבים לשמור על הזכות לתמלוגים, וזו קריאה שצריכה לצאת מפה.

אמיר רוזנברג: אני מאמין שרשות השידור לא תתנגד לזה.

אמיר רוזנברג: אבל, שתצא מהוועדה הזאת קריאה שהזכויות לתמלוגים יישארו אצל כל היוצרים בכל מקרה, מפיקים, במאים, תסריטאים וכד'.

משה גביש: כל מקרה כזה הוא משא ומתן בין הרשות ל - - -

אופיר אקוניס: סליחה אדוני יושב-ראש הרשות, אנחנו לא נפתח כרגע את העניין הזה.

אופיר אקוניס: זה הרבה יותר גדול והרבה יותר רחב.

יהודה ביטון: אדוני היושב ראש, זה מאוד חשוב.

אופיר אקוניס: אמרתי שאנחנו נקיים דיון המשך בהקדם האפשרי יחד עם השר, ותיכף אני אקריא את הצעת הסיכום של הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: לא זלזלנו בעניין הזה, הנקודה הזאת היא חשובה.

אופיר אקוניס: נקיים בה דיון, אבל דיון נפרד.

משה שגב: אני משה שגב מוועד ההנדסה.

משה שגב: יש תפקיד מאוד מאוד חשוב לאדוני בעניין הזה עם כל העניין של כמות הוצאת העבודה החוצה.

משה שגב: לא יכול להיות שהמדינה כושלת וכושלת בכל הסיפור של הפקות מקור בערוץ 2 ובערוץ 10, ואז מגלגלים את כל הסיפור הזה לרשות השידור.

משה שגב: בסופו של דבר, זה פוגע בנו העובדים, כי צריך להוציא את רוב התקציב החוצה לעבודות החוצה, ליוצרים.

משה שגב: יש לי הרבה כבוד אליהם.

משה שגב: אבל, לא יכול להיות שמזה ייפגעו עובדי רשות השידור.

אמיר רוזנברג: זה לא במקום, זה לא אחד נגד השני.

תמנה עורב: אני רוצה להזכיר שהאגרה קוצצה ב-40% והשידורים נשארו 100%, ועכשיו עוד צריך לקנות ב- - -

אופיר אקוניס: אגב, גם הדיון בנושא החובות של ערוץ 2 וערוץ 10 להפקות מקור וסוגה עילית, גם יגיע לשולחן.

מוטי שקלאר: התשובה לזה יהיה בהחלטה על המינון.

מוטי שקלאר: אם נגיע להסכמה על המינון, והשינוי שצריך לעשות, אני חושב שגם הוועדים יצאו נשכרים.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: מכיוון שהסכמנו כבר שעל העיקרון יש הסכמה, ורק העניין של המינון, אני בטוח שתגיעו להסכמות בעניין הזה.

אופיר אקוניס: גברתי, את תהיי אחרונת הדוברים, כי חייבים פשוט לפי התקנון לעלות למליאה.

ברק שטרוזברג: מה שאמר חבר הכנסת עמיר פרץ זה שבעצם יש לינקג' בין שני ההסכמים.

ברק שטרוזברג: זאת אומרת, יש הסכם פרישה שנחתם.

ברק שטרוזברג: אבל, אני רוצה להבהיר שהלינקג' הזה נוצר על-ידינו.

ברק שטרוזברג: הלינקג' הזה נוצר על-ידי משרד האוצר כי אנחנו לא נהיה מוכנים שהרפורמה הזאת תהיה רק רפורמה של פרישה.

ברק שטרוזברג: היום המצב הוא שאין באמת להנהלה בהרבה מאוד תחומים יכולת לנהל.

ברק שטרוזברג: אין יכולת לפקח, אין שעון נוכחות, ועובדים בהרבה מאוד מקרים עושים מה שהם רוצים בנושא של שעון נוכחות.

ברק שטרוזברג: אני ראיתי השבוע דוח נוכחות של אחד העובדים שכאילו עבד 30 ימים בחודש, 20 שעות כל יום.

ברק שטרוזברג: זה לא באמת קיים.

ברק שטרוזברג: אנחנו כמשרד אוצר, כאגף השכר, עומדים מול ביקורת ציבורית אדירה בנושא הזה, כולל דוחות של מבקר המדינה.

ברק שטרוזברג: נתנו משך זמן של שלושה חודשים.

ברק שטרוזברג: הסיפור הזה מתנהל כבר שנתיים.

ברק שטרוזברג: במשך שלוש החודשים האלה תהיה רפורמה, ואנחנו לא נזרוק 900 מיליון שקל, אם לא באמת באמת יוסדרו מערכת יחסי העבודה בגוף הזה באופן שיהיה אפשר להפיק בסופו של דבר שידור ציבורי איכותי.

ברק שטרוזברג: 700 עובדים זה יפה, זה מחיר כואב ששילמו העובדים.

ברק שטרוזברג: אבל, בסוף גם צריכים להיות גם הסכמי עבודה טובים, ואנחנו עמוד על זה.

גדי בן יצחק: משא ומתן עם הסכין פה.

גדי בן יצחק: אם לא תהיי ילדה טובה, אין כסף, אין רפורמה, אין שידור.

ויקטוריה דולינסקי: שמי ויקטוריה דולינסקי, אגודת העיתונאים בתל-אביב.

ויקטוריה דולינסקי: אני בדיוק רציתי להתייחס לשעון נוכחות.

אופיר אקוניס: תתייחסי במשפט אחד לשעון הנוכחות.

אופיר אקוניס: אני אומר לך את דעתי מראש.

אופיר אקוניס: לדעתי, זה דבר שצריך להתקיים.

אופיר אקוניס: הוא מתקיים במשרד ראש הממשלה, הוא מתקיים ברוב המשרדים הממשלתיים.

משה גביש: שטרוז

משה גביש: ברג סגן הממונה על השכר מחתים כרטיס נוכחות כשהוא בא.

אופיר אקוניס: נכון, גם אני - - -

ויקטוריה דולינסקי: מדובר על עיתונאים.

ויקטוריה דולינסקי: כמה שעות התכוננת לתוכנית שהיתה לך?

אופיר אקוניס: לא, אני הייתי מקבל שובר.

אופיר אקוניס: האם זה עדיין קיים?

גדי בן יצחק: כמה עבדת כדי להיות שם, וכמה היית לפי שעון הנוכחות?

ויקטוריה דולינסקי: נכון, זו השאלה שלי.

ויקטוריה דולינסקי: ומה אם אחרי שהעברתי כבר את הכרטיס מתקשרים אליי בענייני עבודה, ורוצים לדבר איתי?

ויקטוריה דולינסקי: האם אני צריכה להגיד: סליחה, אני כבר לא עובדת?

ויקטוריה דולינסקי: איך זה יהיה?

ויקטוריה דולינסקי: איך זה ייראה?

ויקטוריה דולינסקי: יש משהו בעייתי.

אופיר אקוניס: ברור.

אופיר אקוניס: יש כאן עוד אנשים שנרשמו לזכות דיבור, והם יהיו הראשונים שיקבלו אותה בדיון ההמשך.

אופיר אקוניס: אנחנו נסכם את הדיון: ועדת הכלכלה תומכת בשידור ציבורי חזק ועצמאי.

אופיר אקוניס: מטרתה של הרפורמה ברשות השידור - חיזוק השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: על הרפורמה להתבצע תוך שמירת על זכויות העובדים, ותוך הידברות איתם.

אופיר אקוניס: הוועדה ביקשה מהשר הממונה להופיע בהקדם בפני הוועדה כדי להציג את עמדת הממשלה, הערותיה והארותיה, לגבי התיקון לחוק רשות השידור שעיקרו שינוי מבנה המוסדות העיקריים ברשות, כדי להביא לעצמאותה של הרשות ולאי תלותה בגורמים פוליטיים.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.

אופיר אקוניס: אנחנו נודיע על הדיון הבא בהשתתפות השר בהקדם.

אופיר אקוניס: תודה רבה.