ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 2, 2009-05-13 09:00

דוד רותם: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד רותם: אנחנו נדון היום בדיווחים של השר לביטחון פנים ושר המשפטים לגבי נושא חוק זכויות נפגעי עבירה.

דוד רותם: אני רוצה לציין שקראתי בעומק רב את הדיווחים ודבר אחד לא מקובל עלי והוא לקבל דיווחים שהם בגדר מגילת העצמאות.

דוד רותם: המשמעות של דיווח היא דברים נקודתיים, ברורים, מסודרים ולא הצהרות כלליות.

דוד רותם: כשאני מקבל את הדיווחים האלה ואני קורא שם הצהרות בנוסח של אנחנו מתכוונים ואנחנו נעשה – זה לא דיווח.

דוד רותם: אני מבקש שבדיווחים הבאים – ועוד מעט נצטרך לקבל עוד דיווח - יהיה ברור וייאמר שעשינו את זה, את זה ואת זה.

דוד רותם: כאשר כותבים לי שמתכוונים לעשות, אני מבקש לקבוע לוחות זמנים.

דוד רותם: אני יודע שכל הנושא של המערכת הממוחשבת בפרקליטות המדינה עדיין לא עובד ואומרים לי שמתכוונים ועוד מעט יהיה מכרז, ואני יודע שעוד לא יצא המכרז כי אין אפילו תנאים לגבי מה צריך להיות במערכת הזאת, אז אי אפשר לכתוב לי שעוד מעט יעשו את זה.

דוד רותם: הייתי רוצה לעמוד על כמה נושאים ואני אתחיל עם משרד המשפטים.

דוד רותם: השאלה מה מצב הדיווח והטיפול בזכויות הנפגעים בעיקר בפרקליטות המדינה.

ענת אסיף: בוקר טוב.

ענת אסיף: יחד אתי נמצאות עוד שתי נציגות מהמשרד שמייצגות היום את המשרד ואת הפרקליטות.

ענת אסיף: כפי שכתבנו בדיווח – ואני גם אעדכן – פרקליטות המדינה, נכון להיום, לא מחוברת למערכת מנע המשטרתית.

ענת אסיף: אני יכולה לעדכן ולומר שמאז הדיווח של ינואר אנחנו כן נכנסנו למהלך ממוחשב של חיבור המחשב של פרקליטות המדינה למערכת מנע למרות שבהתחלה הכוונה הייתה להמתין למערכת תנופה שאמורה להתחיל לפעול במחצית 2010, כך אנחנו מקווים, אם הכל ילך לפי התוכניות.

ענת אסיף: למרות זאת, כרגע, ממש בימים האלה, אנחנו בודקים אפשרות כן לחבר את המערכת הקיימת למערכת מנע.

ענת אסיף: אני לא יודעת עד כמה לרדת לרזולוציות של המגבלות.

דוד רותם: תאמרי לנו את פרק הזמן.

דוד רותם: מתי זה יהיה מחובר?

ענת אסיף: זה תלוי בבדיקת ביניים שאני מקווה שתסתיים בעוד שבוע.

ענת אסיף: אם התוצאות של הבדיקה הזאת לא יהיו מספקות, יכול להיות שבכל זאת לא נחבר את המערכת כי זה יגרום להרבה יותר כשלים ובלבולים מאשר למתן אינפורמציה אמינה, זאת כאשר כמובן שהאינטרס הוא לתת אינפורמציה אמינה ולא רק לומר שיש חיבור.

ענת אסיף: אם הבדיקה תביא תוצאות טובות, זה עניין של, אני מניחה, לא יותר מחודש עד לחיבור המערכות.

דוד רותם: מתי התחילה הבדיקה?

ענת אסיף: אני כן רוצה לומר שמעבר לחיבור הממוחשב יש הנחיות לפרקליטים בפרקליטות המדינה לעדכן את הנפגעים.

ענת אסיף: אני יודעת שזה לא נעשה במאה אחוזים, אני יודעת שזה לא פשוט, אבל ברמת ההנחיה וככל שאנחנו, הנציגות מהמחוזות, בקשר עם פרקליטות המדינה לגבי תיקים שמגיעים מאתנו אליהם, הדברים נקשרים ואו שאנחנו מעדכנים את הנפגעים או שהפרקליטים בפרקליטות המדינה מעדכנים אותם.

דוד רותם: יש הנחיה לעדכן.

דוד רותם: יש מישהו שמפקח על קיום ההנחיה הזאת?

דוד רותם: יש מישהו שאחראי להנחיה הזאת?

ענת אסיף: בפרקליטות המדינה, כמו שאתם יודעים מהדיווח, אין עדיין יחידת סיוע, לא ניתן תקן ליחידת סיוע.

ענת אסיף: בפרקליטות המדינה יש רפרנטית לנושא הזה והיא פרקליטה בכירה מפרקליטות המדינה.

ענת אסיף: כשאתה אומר בקרה, אני לא יודעת בדיוק למה אתה מתכוון.

דוד רותם: אני מתכוון לדבר מאוד פשוט.

דוד רותם: אני מתכוון לכך שהיא בודקת אחת לחודש אצל הפרקליטים האם הם דיווחו, לא דיווחו, למי דיווחו, מה עשו וכולי.

דוד רותם: השאלה היא האם יש מישהו שבודק את זה.

דוד רותם: זה שלא הוקצה תקן, זה לא בסדר, אבל לא הוקצה תקן, אבל לפחות שמישהו יעשה את העבודה.

ענת אסיף: הבקרה לא נערכת כפי שאתה מקווה שהיא צריכה להיערך.

דוד רותם: כפי שהחוק רוצה שהיא תיערך.

ענת אסיף: לא, החוק לא אומר איך צריכה להיערך הבקרה.

דוד רותם: הוא לא אומר שצריכה להיות בקרה, אלא הוא אומר שצריך להיות דיווח.

ענת אסיף: נכון.

ענת אסיף: אתה שאלת לגבי הבקרה ואני מסבירה.

ענת אסיף: הרפרנטית שהיא פרקליטה בכירה בפרקליטות המדינה לא עוסקת רק בזה.

ענת אסיף: מעצם העובדה שהיא לא עוסקת רק בזה, היא גם לא באופן מסודר, כמו שאתה אומר, פעם בחודש, מדברת עם כל הפרקליטים.

ענת אסיף: זה נעשה יותר לכיוון של משוב מהשטח כלפי מעלה כאשר מתעוררות בעיות, כשנפגעים פונים, ומדי פעם כשצריך להזכיר ולעדכן, זה נעשה.

ענת אסיף: זה שפעם בחודש או פעם בשבועיים היא יושבת עם כל הפרקליטים ועוברת על כל התיקים ובודקת אם היו דיווחים.

ענת אסיף: זה לא כך.

ענת אסיף: בקרה כזאת אין.

דוד רותם: דפנה היא הרפרנטית?

ענת אסיף: לא.

ענת אסיף: דפנה היא אחראית ארצית.

ענת אסיף: יש רפרנטית ושמה עורכת-דין רחל מטר.

דוד רותם: אני נפגע עבירה, איך אני פונה ואל מי אני פונה בפרקליטות המדינה כדי לקבל אינפורמציה?

ענת אסיף: כשהתיק בפרקליטות המדינה, יש שתי דרכים.

ענת אסיף: תיק שנמצא בפרקליטות המדינה, תיק פלילי, או שהוא הסתיים בפרקליטות מחוז ונמצא בשלב של ערעור או שהוא מתנהל בפרקליטות מחוז ונמצא בעליון לצורך ערערים על מעצרים, הארכות מעצר וכולי.

ענת אסיף: לכן יש שני ערוצים שאפשר לפנות אליהם כאשר האחד הוא יחידת הסיוע במחוז, והיום בכל המחוזות הפליליים יש יחידות סיוע, ודרך יחידת הסיוע המחוזית יעשו את הקישור לפרקליטות המדינה.

ענת אסיף: לא אמרתי קודם, אבל אני יחידת סיוע כזאת במחוז המרכז, יושבת כאן יחידת סיוע של פרקליטות תל-אביב פלילי ונציגה מהמחלקה של דפנה, עינת.

ענת אסיף: מתוקף תפקידי במחוז כבר הרבה מאוד פעמים דיברו אתי נפגעי עבירה ושאלו מה קורה עם התיק בעליון.

ענת אסיף: אני בעצמי דיברתי עם פרקליטות המדינה וביררתי מה קורה עם התיק וחזרתי עם אינפורמציה לנפגע.

ענת אסיף: אפשרות שנייה היא לפנות ישירות למזכירות הפלילית של פרקליטות המדינה, המזכיר הראשי שם מכיר את הוראות החוק ומאוד מודע להן.

ענת אסיף: הוא בעצמו לפני שבועיים עת ישבתי אתו בישיבה סיפר לי שמגיעים אליו הרבה טלפונים.

ענת אסיף: את האינפורמציה הראשונית של תאריכי דיונים, של תוצאות דיונים, אינפורמציה מאוד מהותית, הוא מסוגל לתת בעצמו לפי המחשב של התיקים.

ענת אסיף: אם יש מעבר לכך צורך לדבר עם הפרקליט שמטפל בתיק, הוא מקשר בין הנפגע לפרקליט.

ענת אסיף: זאת אומרת, הקושי שאנחנו רואים בשלב הזה שאין יחידת סיוע או שאתם רואים בגלל דברים אחרים, הוא בזה שהנפגע בעצם צריך לעשות איזושהי יוזמה ראשונית ולפנות אבל היוזמה הראשונות והפנייה היא לא מאוד מסובכת, מספרי הטלפונים של כל יחידות הסיוע והמחוזות מפורסמים, לא מאוד קשה להתקשר אל מזכירות פלילית-פרקליטות המדינה.

דוד רותם: לא קשה להתקשר, זה בסך הכל שמונה מספרים, אבל קשה לקבל תשובה.

ענת אסיף: לא.

דוד רותם: אני מוכרח לומר לך שהרבה שנים הייתי בקשר עם הפרקליטים הפליליים בפרקליטות המדינה ולהשיג אותם, תאמיני לי, אני מגיע לראש-הממשלה הרבה יותר מהר.

דוד רותם: זה לא בגלל שהם לא רוצים לענות אלא בגלל שהם עובדים.

אופיר פינס-פז: הדוגמה היא לא טובה.

אופיר פינס-פז: כולם יכולים להגיע לראש-הממשלה.

דוד רותם: יותר קל לי להגיע אל חבר הכנסת אופיר פינס ולסכם אתו מאשר להגיע אל פרקליט בפרקליטות המדינה.

ענת אסיף: אני רוצה לקוות שלהגיע למזכירות הפלילית זה לא מאוד מסובך ואפשר להשאיר הודעות.

ענת אסיף: שוב אני אומרת, המצב הוא לא מושלם.

ענת אסיף: למרות ההערה שלך בתחילת הדברים שאתה לא רוצה שבדיווחים נכתוב על כוונות, משרדי ממשלה עובדים גם עם כוונות לעתיד, לשמחתי.

דוד רותם: כן, אבל תנו לי תאריכים משום שיש חוק שמחייב אתכם.

ענת אסיף: אני מקבלת את זה שצריך למסגר את הדברים בלוחות זמנים עד כמה שאפשר.

דוד רותם: המצב היום הוא שמשרד המשפטים איננו מקיים את החוק.

דוד רותם: משרד המשפטים איננו מקיים את החוק.

ענת אסיף: אני לא מקבלת את ההערה הזאת.

ענת אסיף: אם יורשה לי, אחר כך אני אוסיף.

אופיר פינס-פז: אני מתנצל.

אופיר פינס-פז: אני צריך לצאת להצבעה בוועדת הכנסת.

דוד רותם: איפה התקן בפרקליטות המדינה?

דוד רותם: כשאין יחידת סיוע, כשאין פרקליט אחראי כי אין תקן, זה לא על פי החוק אלא זה מנוגד לחוק.

דוד רותם: לכן המדינה איננה מקיימת את החוק.

דוד רותם: היא תקיים אותו יום אחד.

ענת אסיף: כשאתה אמרת שמשרד המשפטים אינו מקיים את החוק, זה נשמע כאילו משרד המשפטים אינו מקיים שום דבר מהוראות החוק.

דוד רותם: לא, חס ושלום.

דוד רותם: לא צריך להגזים.

ענת אסיף: יש בעיה לגבי יחידת סיוע בפרקליטות המדינה.

ענת אסיף: הזכירו לי כאן שההנחיה לגבי פרקליטות המדינה, מעבר לזה שאם נפגע מתקשר, כאשר הפרקליטים בודקים את התיק, הם מקבלים את התיק מהמחוז וכאשר הם רואים בתיק המחוזי שהיה קשר עם הנפגע, הם מונחים בעצמם ליזום ולהתקשר אל נפגע העבירה.

דוד רותם: יוצא שאף אחד לא בודק אם אכן זה מתבצע, ואני מקבל תלונות שזה לא מתבצע.

דוד רותם: אין לי טענות לפרקליטים כי אני חושב שהפרקליטים הם אנשים עסוקים, יש להם מאה תיקים על

ענת אסיף: אני מסכימה אתך שצריך להתכנס לכך שתהיה יחידת סיוע שגם תוכל לבצע את הביקורות.

ענת אסיף: כרגע מדובר על תקן לשנת 2010.

דוד רותם: זה יהיה מישהו שקיים בפרקליטות?

ענת אסיף: לא, זה תקן חדש.

ענת אסיף: זה כמו שהיה במחוזות.

דוד רותם: אם התקן יהיה ב-2010, עד שייכנס אדם לתפקיד, נגיע לשנת 2011.

ענת אסיף: יכול להיות.

ענת אסיף: מניסיוננו במחוזות, זה בהחלט יכול להיות.

דורית ואג: כשאומרים 2010, זה יכול גם להיות בדצמבר.

ענת אסיף: לא, הכוונה לתקציב.

דוד רותם: אם זה לתקציב, יש לכם את זה כבר מחר.

ענת אסיף: לא.

ענת אסיף: אין לנו אפשרות לאסוף נתונים.

ענת אסיף: זה לא נתון שמזינים אותו למערכת, הסדר טיעון שנחתם בלי שהנפגע יודע.

ענת אסיף: אני לא יכולה לתת נתון כזה.

ענת אסיף: אני יכולה לספר על תהליך העבודה, על ההנחיה בעניין הזה, על הבקרה בעניין הזה, אבל אין לי נתונים.

ענת אסיף: אנחנו לומדים על זה מתלונות שמגיעות.

דוד רותם: אני אשאל את השאלה אחרת.

דוד רותם: דיווחתם שבשנת 2008 פתחתם 19,190 תיקים בעבירות שנוגעות לחוק.

ענת אסיף: נכון.

דוד רותם: את יכולה לומר לי כמה מהתיקים האלה הסתיימו ובכמה החלטתם לא להגיש כתבי אישום?

ענת אסיף: מאלה של 2008?

ענת אסיף: לא.

ענת אסיף: אין לי את הנתונים של סגירת התיקים.

ענת אסיף: מה שאנחנו יודעים נכון לסוף 2008 זה כמה תיקים פתוחים, זאת אומרת שעדיין לא הסתיימו, לא בסגירה ולא בהכרעת דין.

ענת אסיף: זה הנתון של קרוב ל-14 אלף תיקים.

ענת אסיף: לגבי 2008 יש לי רק פתיחת תיקים ואני לא יודעת כמה מתוכם נסגרו.

ענת אסיף: יש לי נתון של סגירת תיקים בשלוש השנים האחרונות.

ענת אסיף: ביקשנו שלוש שנים אחורה כי חשבנו שזה ייתן לנו איזו אינדיקציה מול מערכת מנע, כי מערכת מנע ממשיכה לתת מידע לנפגעי עבירה עד שנתיים אחרי שהתיק נסגר.

ענת אסיף: ביקשנו לכן לדעת כמה תיקים נסגרו בשלוש השנים האחרונות וכאן מדובר ב-47 אלף תיקים אבל בפועל זה לא כל כך עזר לנו בהצלבת הנתונים.

דוד רותם: בחלק גדול מהתיקים אתם מגיעים לעסקאות טיעון.

ענת אסיף: נכון.

דוד רותם: אני רוצה לדעת באחוזים, אם אין לך מספרים מדויקים, בכמה מהתיקים האלה פניתם לנפגע שיביע עמדה לעניין עסקת הטיעון.

ענת אסיף: אני רוצה לקוות ואומר לך מה שאני רואה.

דוד רותם: את אומרת לי שאת רוצה לקוות, אבל אני לא רוצה תקוות אלא עובדות.

ענת אסיף: הסברתי לך שהעובדה שפרקליט התקשר לנפגע עבירה להודיע לו על עסקת הטיעון, זאת לא האינפורמציה שהוא מזין אותה למחשב של מזכירות הפרקליטות ולכן גם אין דרך לראות את הנתון הזה ולהציג אותו באחוזים.

ענת אסיף: יכול להיות שכאשר תוקם מערכת תנופה, אני בהחלט מוכנה להעלות את ההצעה הזאת למי שמתכנן את המערכת, יהיה אפשר להזין שדה כזה אבל אני לא בטוחה שזה מעשי במובן הפרקטי כי נעשות כל כך הרבה פעולות במהלך טיפולי שאם את כל אחת מהן נצטרך להזין למחשב, לא יהיה זמן לנהל את התיק.

דוד רותם: ליחידות הסיוע, היכן שהן קיימות, יש תוכנית עבודה שנתית?

דוד רותם: הרי עומד בראשן פרקליט, נכון?

דוד רותם: הוא מגיע בבוקר לעבודה.

דוד רותם: מה הוא עושה?

ענת אסיף: קודם כל, להבהיר, בראשן של יחידות הסיוע עומד פרקליט ואין פרקליט.

ענת אסיף: זאת אומרת, יחידת סיוע היא פרקליטה אחת בכל מחוז שיש לה עזרה מינהלית בחצי משרה.

ענת אסיף: אלה יחידות הסיוע.

ענת אסיף: כלומר, קודם כל, אנחנו כבר מדברים על צוות מאוד מאוד קטן.

דוד רותם: בדיווח שלכם כתבתם שהם נכנסו לפעולה בהיקף מלא.

ענת אסיף: ניתנו שישה תקנים בתקן של פרקליט חדש לכל מחוז.

ענת אסיף: בהיקף מלא, הכוונה הייתה לכל המחוזות כי זה נכנס בהדרגה, מ-2007 עד שהתמלאו כל המכרזים ועד שאוישו התפקידים.

ענת אסיף: דבר שני שצריך לומר על תפיסת העבודה הוא שאמנם יחידות סיוע בפרקליטות זה דבר חדש, אבל פרקליטות פלילית זה דבר ותיק ותהליכי עבודה בפרקליטויות המחוז הם דבר שבעצם יחידות הסיוע נכנסו לתוכן ולכן בכל מחוז ומחוז יחידת הסיוע בשלב הראשון למדה את תהליכי העבודה וראתה איפה היא יכולה לשפר ולעזור בקשר עם הנפגעים.

ענת אסיף: פרקליטת יחידת הסיוע עובדת קודם כל כמובן כלפי חוץ, כלפי המעגל החיצוני של נפגעי העבירה.

ענת אסיף: זה אומר נפגעים שמתקשרים ישירות ליחידת הסיוע או למזכירות, והיום מספרי הטלפונים האלה במערכת מנע מפורסמים בטלפון של יחידות הסיוע, נפגעים שמתקשרים למזכירות ומעבירים אותם ליחידת הסיוע, וזה קשר אחד.

ענת אסיף: פרקליטים שבגלל עומס או בגלל עומס רגשי או בגלל קושי מסוים לדבר באופן יום יומי ורב עם נפגע העבירה, מבקשים גם הם עזרה של יחידת הסיוע בקשר עם הנפגעים.

ענת אסיף: זה חלק אחד של העבודה.

ענת אסיף: פשוט, קשר יום יומי טלפוני עם נפגעי העבירה וזה על דברים רבים כמו על מה קורה עם התיק, על למה לא עונים לו, על מתי, על מה הוא יכול לעשות, על מה קורה בהליך הפלילי, על מה צפוי להיות בשלב הבא, על איך הוא יקבל את הפיצויים שגזר לו בית המשפט וכולי וכולי, שאלות בכל הקשת של הדברים של ההליך הפלילי וגם מחוצה לו.

ענת אסיף: הרבה פעמים אנחנו מוצאות את עצמנו מדברות אתם גם על עניינים סוציאליים ומפנות אותם לקבלת שירותים נוספים ככל שאנחנו יודעות, וזה התפקיד שלנו להיות מעודכנים ולהפנות לרשויות מקומיות, לארגוני סיוע, למרכזים של נפגעות תקיפה מינית, למועצה לשלום הילד וכולי.

ענת אסיף: זה בעצם חלק אחד של העבודה.

ענת אסיף: החלק השלישי נוגע באמת לעבודה הרוחבית של הטמעת ההוראות של החוק בצורה יחסית שיטתית בתוך פרקליטות המחוז, השתלמויות שאנחנו עושים בתוך המחוזות, ישיבות פרקליטים בהן אנחנו ממקדים נושאים מסוימים שקשורים לחוק, אם זה התיקון החדש שנכנס בינואר, אם זה כמובן כשיחידות הסיוע התחילו לעבוד וכולי.

ענת אסיף: אני חושבת שבכל מחוז נעשתה לפחות השתלמות מחוזית אחת על החוק הזה ולדעתי ברובם יותר מהשתלמות אחת.

דוד רותם: אם נעשו השתלמויות או אפילו יותר, מה היה אורכן של ההשתלמויות האלה?

ענת אסיף: בדרך כלל השתלמויות של הפרקליטויות הן השתלמויות של יום.

ענת אסיף: אם זאת השתלמות של המכון להשתלמות פרקליטים - לדעתי היו שתיים מאז החוק נחקק ברמה ארצית כאשר בדרך כלל זה במעלה החמישה.

ענת אסיף: זאת השתלמות בלת יום אחד.

ענת אסיף: קבועה עוד השתלמות אחת.

ענת אסיף: ברמת המחוז זה משתנה.

ענת אסיף: זה יכול להיות יום עיון של שלוש שעות וזה יכול להיות יום שלם.

ענת אסיף: אסיפות פרקליטים זה דבר ממוקד ובאופן טבעי מצומצם יותר שאורך שעתיים-שעתיים וחצי.

דוד רותם: כפרקליטים במחוזות, יש לכם פיקוח?

דוד רותם: יש לכם בכלל סמכות לפיקוח על הפרקליטים?

ענת אסיף: סמכות פורמלית, לא, אבל אני יכולה לתאר את זה מנקודת המבט שלי בפרקליטות מחוז מרכז.

ענת אסיף: ניתנת חשיבות מאוד רבה לעניין הזה, גם של פיקוח ובקרה על איך שהדברים נעשים.

ענת אסיף: בהחלט פרקליטת המחוז נותנת גיבוי.

ענת אסיף: אם אני רואה שמשהו לא היה בסדר בתיק, או שאני בעצמי מדברת עם הפרקליט או שהיא עושה את זה, במובן של בקרה.

ענת אסיף: להגיד שיש לי סמכות לנזוף בפרקליט – לא.

דוד רותם: לפקח עליו, להעיר לו.

ענת אסיף: ההערה נעשית לא ברמה של סמכות.

ענת אסיף: אין היררכיה.

ענת אסיף: בוא נגיד שנילי ואני יחסית יחידות סיוע שמבחינת הוותק שלנו, הוותק שלנו יחסית הוא ארוך.

ענת אסיף: יתר יחידות הסיוע הן דווקא תקנים שאוישו על ידי פרקליטים חדשים, כך שבמובן הזה אין סמכות להעיר.

ענת אסיף: אם צריך להעיר, זה לא נעשה אולי באופן ישיר, אבל זה נעשה באמצעות פרקליטת מחוז.

דוד רותם: את יכולה לומר לי סטטיסטית בכמה מהתיקים שבדקתם בחצי השנה האחרונה לא היה טופס של קוד?

ענת אסיף: קודם כל אני חייבת לומר שזה תלוי תחנה.

ענת אסיף: יש תחנות משטרה שהן מצטיינות ויש טפסים בכל התיקים, אבל יש תחנות משטרה שפחות מצטיינות.

ענת אסיף: בבדיקה האחרונה שאני עשיתי לפני כשלושה חודשים, היו לי תחנות שרק ב-70 אחוזים מהתיקים היו טפסים וב-30 אחוזים לא היו טפסים.

ענת אסיף: כשאני מוצאת ממצא כזה אני כמובן מעלה את זה על הכתב, מעבירה לראש מדור נפגעי עבירות במטה הארצי, מיידעת את קצין נפגעי העבירות המחוזי שאני עובדת מולו.

ענת אסיף: אני חייבת לומר שהקשר בנושא של יישום החוק הזה בינינו לבין המשטרה, אני לא רוצה לדרג אותו מבחינת טיב, אבל הוא אינטנסיבי, הוא יום יומי ולפי הניסיון שלי הוא מצוין לעומת שיתופי פעולה אחרים בתחומים אחרים שאני רואה.

דוד רותם: יש נושא נוסף שקיבלתי לגביו פנייה.

דוד רותם: לגבי נפגעי פעולות המתה, סיפרו לנו בדיון הקודם על החוברת.

ענת אסיף: היא עוד לא מוכנה.

דוד רותם: כי אני יכול לסיים את הדיון כרגע, אני יכול לקחת את הפרוטוקול של הדיון הקודם, לשים לכם אותו על השולחן ולהגיד לכם שהקראתם אותו פעם נוספת.

דוד רותם: זה לא מקובל עלי.

דוד רותם: אם אתם לא תעמדו בהוראות החוק ולא תעמדו בדברים שאתם אומרים, תאמינו לי שיש לי גם סנקציות.

דוד רותם: משרד המשפטים והפרקליטות מגיעים לכאן לצורך הרבה דברים ואני יודע גם להטיל סנקציות.

דוד רותם: זה לא ילך יותר.

דוד רותם: החוק הזה נחקק כדי שהוא יבוצע ולא כדי שיספרו לנו על מערכות, הבטחות וכולי.

ענת אסיף: להתרשמותי, אנחנו ממש לא במצב שאנחנו צריכים לזכות בסנקציות מכבודו.

דוד רותם: בפברואר 2007 ישבו כאן והבטיחו שתוך ארבעה חודשים תהיה חוברת.

ענת אסיף: אני רוצה לומר מילה על החוברת.

דוד רותם: לא חייבים להוציא אותה.

ענת אסיף: החוק לא מחייב את זה.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: אז תאמרו לי שאתם לא עושים חוברת.

ענת אסיף: אבל אנחנו כן עושים.

דוד רותם: אתם לא יכולים לומר לי בפברואר 2007 שתוך ארבעה חודשים תהיה חוברת ולבוא אלי במאי 2009 ולומר לי שהחוק לא מחייב.

דוד רותם: אין שום ספק, אכן החוק לא מחייב, אז אל תעשו, אבל תאמרו שאתם לא עושים.

ענת אסיף: לא צריך לשלוף קטע מהמשפט.

ענת אסיף: החוברת הזאת מתעכבת הרבה זמן, אני מסכימה.

ענת אסיף: אתה חיברת את זה לאמירה על סנקציות על אי קיום החוק ואני אומרת שזה לא.

דוד רותם: אני מדבר באופן כללי כי אני לוקח את הפרוטוקול של שנה שעברה ויש לי את אותו סיפור.

ענת אסיף: הסנקציות, זה לשיקולך.

דוד רותם: המשרד לביטחון פנים.

אליעזר רוזנבאום: אני המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון פנים ומרכז את הטיפול במערכת מנע ברמה המשרדית וכמובן הגופים שלנו – משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר - ישלימו את הדיווח.

אליעזר רוזנבאום: אני רוצה לגעת בכמה נקודות ולהעביר את רשות הדיבור, ברשותך, לגורמי המשטרה כדי שיפרטו יותר בעשייה היום יומית.

דוד רותם: כל הקצינים שהיו צריכים לטפל בעניין מונו?

אליעזר רוזנבאום: ששת הקצינים מונו.

דוד רותם: מתי זה יהיה?

דוד רותם: בשנה הקרובה, בשנתיים הקרובות?

אליעזר רוזנבאום: זה בטיפול.

דוד רותם: אני מבין שזה בטיפול, אבל אני רוצה להבין כמה זמן ייקח הטיפול.

אורנה נחמני: בישיבה האחרונה של ועדת החוקה בכנסת הקודמת, אז תוקנו התקנות לגבי מינוי אחראים למשטרת ישראל, עלתה בקשה למנות קצין נפגעי עבירה בכל תחנה ואחר כך ביחידות ארציות.

אורנה נחמני: הבקשות האלה, הובן הצורך שלהן אולם בסופו של דבר גם הבינה הוועדה שישבה שאי אפשר לבקש ממשטרת ישראל למנות יותר משישה קצינים, אחד בכל מחוז.

אורנה נחמני: אנחנו, מעבר לכך, לקחנו על עצמנו לאתר ביחידות הארציות אנשים שימלאו ובאופן ספציפי יתייחסו לנושא של נפגעי עבירה נוסף על תפקידם.

אורנה נחמני: איתרנו אנשים בשלוש יחידות ארציות כאלה, הם כבר היו אצלנו בהדרכה, הם השתתפו גם במפגש הדו-חודשי שלנו עם קציני נפגעי העבירות של כל משטרת ישראל, ואנחנו עם יד על הדופק אתם ובקשר טוב אתם.

אליעזר רוזנבאום: גם ברמה המשרדית אני אישית מרכז בקרות וביצענו בקרות בשני מחוזות, במחוז שי ובמחוז הדרום, ואני מתכוון להמשיך הלאה במחוזות האחרים כדי לקבל תמונה שוטפת ורצופה ואכן לראות שאנחנו מתקדמים ומשתפרים בנושא הזה.

אליעזר רוזנבאום: לעניין הממשק.

אליעזר רוזנבאום: הבטחנו בישיבה הקודמת שהוא יהיה בפברואר אבל יש עיכוב קטן – אני מקווה שהוא קטן – כי הממשק הזה מתחבר להנהלות בתי המשפט.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו את החלק שלנו פיתחנו בממשק אבל זה לא מספיק כי צריך שגם בקצה השני הפיתוח יסתיים.

אליעזר רוזנבאום: אני מאוד מקווה שעד סוף החודש הם יסיימו את העבודה.

אליעזר רוזנבאום: צריך לזכור שהמערכת החדשה של הנהלת בתי המשפט איננה פרוסה בכל המחוזות.

אליעזר רוזנבאום: הם פרסו עד עכשיו בין 40 ל-50 אחוזים ולכן הממשק הזה יעבוד באותם מקומות שם המערכת הממוחשבת החדשה שלהם נפרסה אבל במקומות שהיא לא נפרסה, הממשק הזה כמובן ימתין.

אליעזר רוזנבאום: הם בתהליך של פריסת המערכת החדשה ואנחנו בקשר רצוף אתם, עם מערכת המחשוב של בתי המשפט, ואני מאוד מקווה שעד סוף החודש שם יסיימו את חלקם כדי שבאמת יהיה אפשר להעביר את המידע הזה.

דוד רותם: בעוד חודש וחצי כתוב לי מכתב ותאמר לי אם זה חובר או לא חובר.

אליעזר רוזנבאום: בסדר.

אליעזר רוזנבאום: אני מקווה שזה יהיה קודם.

דוד רותם: אני נדיב.

דוד רותם: חודש וחצי.

אליעזר רוזנבאום: כידוע לך יש לנו שדה חובה במערכת החקירות המשטרתית וחוקר שמקבל תלונה ופותח תיק, כמובן לא יכול להתקדם אם הוא לא מזין את השדה הזה לגבי נפגע העבירה.

אליעזר רוזנבאום: הנושא הזה גרם לנו לגידול משמעותי בהיקף התיקים וזאת הייתה המטרה, כדי שאכן נבצע את החוק כלשונו.

רונית פלץ: את המכרז קנו 14 חברות.

רונית פלץ: היו שאלות הבהרה וב-11 למאי היו צריכים לעדכן את תנאי הסף ולדחות את תאריך ההגשה ל-29 ביוני.

רונית פלץ: על זוכה שיכריזו בספטמבר 2009.

אליעזר רוזנבאום: עד אז נמשיך לעבוד במערכת שלנו וכמובן שנעשה את השיפורים והשינויים שצריכים.

אליעזר רוזנבאום: ברגע שיהיה ספק, אנחנו כמובן נפנה אליו ונקיים אתו משא ומתן על האפיון שלנו כי אנחנו צריכים לקבל הצעת מחיר לגבי המערכת וכרגע, עד שאין ספק, אנחנו כמובן לא יכולים להתקדם.

אליעזר רוזנבאום: אנחנו נמשיך לעבוד עם המערכת הקיימת ואם הממשק אכן יפעל, זה בהחלט אומר שהתקדמנו.

דוד רותם: אם ירצה השם, בספטמבר 2009 יהיה ספק ואז אתם תיכנסו אתו למשא ומתן שיסתיים בדצמבר 2009, כך שהמערכת תהיה בדצמבר 2010.

אליעזר רוזנבאום: לא.

אליעזר רוזנבאום: הביצוע הוא שישה חודשים.

רונית פלץ: אמור להיות.

אליעזר רוזנבאום: זה שלב ב' של המערכת החדשה.

מיכאל בן-ארי: איך מתבצע שיתוף הפעולה בין הפרקליטות למשטרה בדברים האלה?

אליעזר רוזנבאום: יש לנו קשר רצוף אתם.

רונית פלץ: אתה שואל במובן הממוחשב, של המערכת הממוחשבת?

רונית פלץ: בין פרקליטויות המחוז, בין התיקים במחוז, עיקר הנפח של עבודת הפרקליטות היא במחוזות.

רונית פלץ: פרקליטויות המחוז ממומשקות כבר זמן רב פעם ביום, בחצות, עם מערכת מנע.

רונית פלץ: פרקליטות המדינה, ערעורים

מיכאל בן-ארי: בכלל בעבודה היום יומית.

רונית פלץ: כל הזמן.

אליעזר רוזנבאום: יש לנו קשר עם ענת אסיף ועם הגורמים האחרים במשרד המשפטים.

אליעזר רוזנבאום: יש לנו קשר כדי שנוכל להעלות בעיות ולפתור אותן.

אליעזר רוזנבאום: יש לנו ישיבות שאנחנו מקיימים אחת לפרק זמן במשרד אצלנו וענת משתתפת בהן.

אליעזר רוזנבאום: בסך הכל יש שיתוף פעולה ויש גם ממשק במחוזות.

אליעזר רוזנבאום: כלומר, מחוזות המשטרה עם מחוזות הפרקליטות, למעט מה שענת ציינה ואני מקווה שגם כאן נתקדם.

אליעזר רוזנבאום: אני מבקש להעביר את רשות הדיבור, ברשותך, למשטרה.

אורנה נחמני: אני ראש מדור נפגעי עבירות.

אורנה נחמני: הבאתי אתי את הקצינה שאחראית על הנושא של חוק זכויות נפגעי עבירה אצלנו במדור, אילנית.

אורנה נחמני: נמצאת כאן רונית ממנע, מהיחידה הטכנולוגית של המשטרה שהיא תסביר על המערכת עצמה ונמצאת אתי גם קצינת נפגעי עבירות של מחוז ירושלים כדי שאם יהיו שאלות שנוגעות לעבודה בשטח של קציני נפגעי עבירות מול התחנות, היא תוכל להשיב עליהן.

אורנה נחמני: על המערכת הזאת, על המחשוב שלה, על אבני הדרך ועל השיפורים שלה אנחנו עובדים ברמה היום יומית בכל מיני בעיות ובכל מיני שאלות והעבודה היא באמת באדיקות, גם מול הגורמים החיצוניים.

אורנה נחמני: אני חושבת - אם יורשה לי כאן להחמיא למשרד שאתו אנחנו עובדים - שהדאגה היא פשוט יום יומית ברמות הכי גבוהות שאפשר.

אורנה נחמני: אנחנו לא מחכים שיאמרו לנו אלא אנחנו יוזמים את הישיבות עם כל הגורמים החיצוניים ואנחנו מבקשים לקבל את המידע ולהכניס ולשכלל את המערכת.

דוד רותם: זה בטח קרה בחודשיים האחרונים, מאז יש שר חדש.

אורנה נחמני: לא, ודאי שלא.

דוד רותם: אני פשוט רוצה לשבח את השר.

אורנה נחמני: כל השרים היו בעניין הזה.

אורנה נחמני: אני לא חושבת שמישהו חשב שזה לא נחוץ.

אורנה נחמני: מכל מקום, אני אשמח להזמין את יושב-ראש הוועדה וחברי הוועדה אלינו למדור כדי לראות את המערכת בעבודה, לשמוע אותה ולהתנסות בה כי אני חושבת שזה חשוב מכל דבר אחר.

רונית פלץ: מבחינת סטטיסטיקות, אם אנחנו מסתכלים על מספר התיקים שהיו משנת 2005 עד אמצע שנת 2009, הגידול הוא מאוד משמעותי.

רונית פלץ: בשנת 2005 היו במערכת מנע 14,145 תיקים, מאמצע השנה, ובסביבות 17 אלף נפגעי עבירה.

רונית פלץ: בשנת 2006 היו 34 אלף תיקים ו-42 אלף נפגעי עבירה.

רונית פלץ: בשנת 2007 היו 64 אלף תיקים ו-78 אלף נפגעי עבירה.

רונית פלץ: בשנת 2008 היה זינוק גדול מכיוון שבתחילת השנה, באפריל של 2008, הפכה ההתייחסות לנפגעי עבירה לשדה חובה במערכת של המשטרה, כך שבשנת 2008 היו 118 אלף תיקים במנע ו-148 אלף נפגעי עבירה.

רונית פלץ: בשנת 2009, עד אמצע אפריל, נפתחו 34 אלף תיקים ו-41 אלף נפגעי עבירה.

רונית פלץ: זאת אומרת, הגידול הוא משמעותי.

דוד רותם: מתוך ה-324 אלף נפגעי עבירה אלה, כמה את יודעת בבירור שקיבלו קוד כניסה וכמה מהם נכנסו למערכת?

רונית פלץ: המספרים שאני מדברת עליהם, זה מאה אחוזים כאלה שקיבלו קוד כניסה.

רונית פלץ: אני מהצד של המערכת הממוחשבת ומי שלא הופק לו קוד כניסה למערכת, לא נמצא אצלי במערכת.

דוד רותם: את יודעת כמה מהם נכנסו?

רונית פלץ: יש לי סטטיסטיקה של חזרות למערכת.

רונית פלץ: חזרות למערכת נעשות באחד משני הערוצים, או למערכת ה-IVR או למערכת האינטרנט כאשר רואים בבירור שרוב החזרות הן למערכת המענה הקולי כאשר מחייגים ומקבלים מידע.

רונית פלץ: בשנת 2005 למערכת ה-IVR פנו 7,110 נפגעים ולאינטרנט בסביבות 1,000.

רונית פלץ: בשנת 2006 פנו 9,500 למערכת ה-IVR ו-3,700 לאינטרנט.

רונית פלץ: בשנת 2007 היו למערכת ה-IVR 37 אלף פניות ו-4,500 לאינטרנט.

רונית פלץ: בשנת 2009, עד אפריל, היו למערכת ה-IVR 25 אלף פניות ו-2,100 לאינטרנט.

דוד רותם: באיזה שפות עובדת המערכת?

רונית פלץ: כרגע היא עובדת בעברית בלבד.

רונית פלץ: ברגע שתהיה המערכת החדשה, אנחנו נעשה אותה בעוד שפות.

רונית פלץ: אין טעם לעשות בשפות אחרות מערכת שצריך להחליף.

דוד רותם: האם יש לכם סטטיסטיקה על כמה מנפגעי העבירה הם דוברי עברית?

רונית פלץ: לא.

דוד רותם: אם הם לא דוברי עברית, ודאי שהם לא ייכנסו לאינטרנט כך שלא יעזור לך אם תעשי להם את זה סלולרי או בדרך אחרת.

רונית פלץ: זה נכון.

רונית פלץ: לא, אין לי סטטיסטיקה כי כרגע המערכת נותנת רק עברית ואין לי דרך לדעת.

רונית פלץ: בכל מקרה, אלה שהם לא דוברי עברית יכולים להגיע למוקד והם מגיעים למוקד.

דוד רותם: איזה שפות מדברים במוקד?

אילנית קליימן: במוקד האנושי הבנות מדברות עברית, אבל כשאנחנו נתקלות במקרים של מישהו שדובר רוסית או אמהרית או שפה אחרת, אנחנו דואגות לקבל את מספר הטלפון של אותו פונה ולחזור אליו עם מישהו שדובר את השפה.

אילנית קליימן: זה יכול להיות שוטר שאנחנו מאתרים בשיחת ועידה או בכל דרך אחרת אפשרית.

אילנית קליימן: עשינו את זה ואין עם זה בעיה.

רונית פלץ: מערכת מנע מוציאה שיחות יזומות כל יום לנפגעי עבירה כשיש איזשהו שינוי בסטטוס של התיק ומגיע לאותו אדם, על פי החוק, לקבל הודעה על כך שיש שינוי בתיק ואם נפגע העבירה כמובן רצה לקבל, כי יש נפגעי עבירה שאומרים שהם רוצים מידע אבל שלא יתקשרו אליהם.

רונית פלץ: אם זה כך, זה מסומן ואז אנחנו לא מתקשרים אלא הוא פשוט לוקח על עצמו לבדוק.

רונית פלץ: מיולי עד דצמבר 2008 יצאו 77,875 שיחות יזומות ואנחנו שומרים את הסטטוס של התשובה, זאת אומרת, אם ענו או לא ענו.

רונית פלץ: הושארה הודעה לנפגע עבירה – 16 אלף מתוך מספר השיחות שיצאו.

רונית פלץ: הושארה הודעה למשיבון – 33 אלף שיחות.

רונית פלץ: הקו היה תפוס – 10,000 שיחות.

רונית פלץ: כשהקו תפוס, אנחנו מנסים עד חמש פעמים למצוא את אותו אדם.

רונית פלץ: הקו פנוי אבל שיחה לא נענתה – בסביבות 7,000.

רונית פלץ: מסרו מספר טלפון שהוא פקס – 139 שיחות.

רונית פלץ: הנפגע לא רוצה לשמוע את ההודעה – בסביבות 10,000 שיחות.

רונית פלץ: המערכת שמתקשרת, מתקשרת למספר טלפון שקיים במערכת ואומרת: שלום, מדברים ממערכת מנע, יש הודעה חדשה עבורך במערכת מנע, אם רצונך לשמוע, אמור כן.

רונית פלץ: אם אומרים כן, ההודעה ממשיכה.

רונית פלץ: אם אומרים לא או סוגרים, המערכת רושמת את זה בסטטוס של נפגע לא רצה לשמוע את ההודעה.

דוד רותם: אני לא יודע עברית אבל אני הרמתי את הטלפון, שמעתי איזה משפט בעברית, אני לא יודע בכלל שאני צריך להגיד כן, ולכן אני מנתק.

רונית פלץ: נכון.

רונית פלץ: אנחנו מודעים לבעיה.

רונית פלץ: נפגע עבירה יכול להגיע למוקד האנושי.

רונית פלץ: בזמנו יכול היה להגיע רק כאשר הוא טעה בקוד ובסיסמה אבל היום הוא מגיע גם כאשר הוא טועה בקוד ובסיסמה וגם כאשר הוא נכנס למערכת, שומע את ההודעה המוקלטת ויש לו שאלות נוספות או הוא לא הבין משהו.

רונית פלץ: הוא מקבל את האופציה, להקיש 1 למוקד האנושי, ואז הוא מגיע לבנות של המוקד האנושי.

דוד רותם: מתוך ה-91 אלף שיחות, כמה נענו השנה?

רונית פלץ: הושארה הודעה לנפגע – 17,694.

רונית פלץ: הושארה למשיבון – 41,400.

רונית פלץ: תפוס – בסביבות 10,000.

רונית פלץ: שיחה לא נענתה כלל – 8,800.

רונית פלץ: טלפון פקס – 227.

רונית פלץ: נפגע לא רצה לשמוע את ההודעה – בסביבות 12 אלף.

דוד רותם: כמה חזרו למערכת?

רונית פלץ: בשנת 2009 חזרו ל-IVR – 25,305.

דוד רותם: אני שואל כמה מאלה שהשארת להם הודעה חזרו למערכת.

דוד רותם: זה שנכנסו למערכת 25 אלף, זה לא אומר שאלה הם אלה שיזמו את הכניסה.

רונית פלץ: אין לי את הנתון הזה.

רונית פלץ: אנחנו רואים במוקד האנושי שברגע שיוצאות שיחות יזומות, מתחילות להגיע שיחות למוקד.

רונית פלץ: אנחנו רואים את זה בצורה מאוד ברורה.

רונית פלץ: למוקד האנושי, בשנת 2008 הגיעו בסביבות 9,000 פניות.

רונית פלץ: בשנת 2009 עד מאי הגיעו 5,000 פניות.

רונית פלץ: במוקד האנושי, כאשר הקו תפוס – משום שכרגע יש שם רק שתי מוקדניות – נפגע העבירה מגיע למשיבון, הוא יכול להשאיר את הפרטים שלו והמוקדניות חוזרות אליו.

אורנה נחמני: זה נושא שהוכנס עכשיו.

דוד רותם: תסלחו לי רבותיי, אני מתנצל אבל אני חייב לעשות הפסקה של עשר דקות.

דוד רותם: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אילנית קליימן: במוקד האנושי כרגע יש שלושה תקנים.

אילנית קליימן: שליטה בשפה האנגלית יש.

אילנית קליימן: מעבר לזה, בשלב הזה אין מגמה לחפש דוברי שפות שונות.

דוד רותם: אתם לא חושבים שצריך שיהיו שם דוברי שפות שונות?

אילנית קליימן: מהניסיון שלנו עד עכשיו בפניות שמגיעות אלינו, אני באופן אישי מכירה, שומעת, ולא רואה איזושהי בעיה שתדרוש באופן ספציפי תקן לדובר שפות זרות.

דוד רותם: בוודאי, כי מה שקורה זה שאת מדברת עם אלה שדוברים עברית.

אילנית קליימן: לא רק.

דוד רותם: מה קורה כשמתקשרת מישהי שמדברת רק רוסית או רק אמהרית?

אילנית קליימן: אמרתי.

אילנית קליימן: אני דואגת לחזור לפונות כאלה, לא באופן אישי אלא כמובן באמצעות המוקדניות.

דוד רותם: המוקדניות בכלל לא מבינות מה אומרים להן.

דוד רותם: זאת אומרת, הן לא יכולות לומר אפילו שהן יחזרו אל הפונות.

אילנית קליימן: ברמת הגמגום, כן.

אילנית קליימן: אני עכשיו מתארת מה שקורה בשטח.

אילנית קליימן: ברמת הגמגום, בהחלט יש מינימום של הבנה.

אילנית קליימן: אנחנו חוזרים אל הפונים.

אילנית קליימן: אותם אנשים שלא מבינים כל כך את השפה, מתקשרים אלינו לפעמים גם באמצעות אנשים אחרים שמציגים את עצמם כמי שמסייעים לנפגעי העבירה שלא מבינים את השפה.

דוד רותם: האם בדקתם פעם אם כאשר מתקשרים למענה האנושי, כמה זמן צריך לחכות?

אילנית קליימן: אין לי כאן את הנתון, אבל מדובר במשהו כמו מקסימום דקה.

אילנית קליימן: בסביבות הדקה.

אילנית קליימן: שוב, אני מזכירה שכאשר יש לנו, נקרא לזה, פיקים, שיוצאות שיחות יזומות, אנחנו מדברים על מאות, יש את האפשרות הטכנית לנפגע העבירה להשאיר הודעה בתא קולי ואנחנו חוזרים אליו.

אורנה נחמני: אני רוצה להדגיש שהמוקד האנושי בא לתת את הגיבוי האחרון לכל יתר המערכות.

אורנה נחמני: זאת אומרת, הנחת העבודה מלכתחילה הייתה שנפגע עבירה יקבל הודעות יזומות או הודעות טלפוניות או ייכנס לאינטרנט כאשר מבחינתנו הכניסה לאינטרנט היא כמובן האופטימלית כי שם הוא מקבל את מירב המידע כשהוא מפורט.

אורנה נחמני: לכן המוקד האנושי מלכתחילה הוקם רק כדי לתת גיבוי.

אורנה נחמני: נכון לעכשיו הוא נותן גיבוי מאוד מוצלח, גם מבחינת לוחות זמנים, גם מבחינת הפניות של האנשים וההיענות.

אורנה נחמני: דרך אגב, יש אנשים שמתקשרים ואומרים שהם איבדו את הקוד ואת הסיסמה ואנחנו משתדלים לזהות אותם באמצעים אחרים כדי לתת להם את המידע.

אורנה נחמני: אנחנו חייבים מאוד בזהירות למי אנחנו נותנים את המידע, כך שאנחנו עושים באמת את המירב מתוך הבנה של הצורך של נפגע העבירה לקבל את המידע ולספק לו את המידע בזמן קצר ובמפורט.

אורנה נחמני: לגבי קציני עבירות מחוזיים, כאמור, כמו שנאמר קודם, יש לנו שישה כאלה והם עובדים על פי תוכנית עבודה מסודרת שמוגשת לנו אחת לשנה ואנחנו בודקים אותה.

אורנה נחמני: מדובר בתוכנית בקרות, בתוכנית הדרכות ובתוכנית הטמעות.

אורנה נחמני: אנחנו מטפלים גם באוכלוסיות מיוחדות של נפגעי עבירה שהם נפגעי תקיפה מינית, עבירות של אלימות בין בני זוג, הנושא של עבירות שנעשו כלפי זקנים, בעיקר בהיבט של הזנחה והתעללות, כך שאנחנו מטפלים גם במגזרים האלה וקציני נפגעי העבירות הם אלה שמתייחסים באופן ספציפי לאותן אוכלוסיות ביחידות המשטרה, כולל גם אנשים עם מוגבלויות, חקירות אנשים עם מוגבלויות וכולי.

אורנה נחמני: אם כן, יש להם תוכנית מאוד מפורטת לגבי כל הנושאים.

אורנה נחמני: זה גם עלה בתקנות ואכן בתקנות מוזכרות גם האוכלוסיות המיוחדות של נפגעי עבירה לגביהם אנחנו משתדלים לתת את המענה המירבי בכל זמן נתון.

דוד רותם: אפשר יהיה לראות את התוכנית הזאת?

אורנה נחמני: לא התבקשנו להביא אותה.

אורנה נחמני: זאת תוכנית עבודה פנימית של המשטרה אבל נוכל למסור אותה לעיני היושב-ראש.

דוד רותם: תשלחו לנו אותה.

אורנה נחמני: היא קיימת ואנחנו מחייבים אותם להעביר לנו אותה.

אורנה נחמני: אנחנו כפופים פיקודית למפקדי המחוזות אבל מקצועות אנחנו כל הזמן בהנחיה וכל הזמן בודקים.

דוד רותם: יש את דפי המידע שצריכים להיות.

דוד רותם: האם מישהו בודק אם הם באמת נמצאים?

אורנה נחמני: כן.

אורנה נחמני: זה חלק מהעבודה של קציני נפגעי העבירות.

אורנה נחמני: הם עושים את הבדיקה הזאת והיא חלק מהבדיקה והבקרה השגרתית.

אורנה נחמני: אם אני מקבלת איזושהי תלונה, אנחנו מיד בודקים אותה.

דוד רותם: במחוז יש קצין נפגעים אחד.

אורנה נחמני: נכון.

דוד רותם: אם הוא צריך לעבור בכל התחנות, הוא יכול לדעת פעם בשלושה חודשים אם יש את הטפסים או לא.

אורנה נחמני: אדוני אופטימי לגבי פעם בשלושה חודשים.

אורנה נחמני: זה נכון, אבל מצד שני קציני נפגעי עבירות מחוברים גם ברמה היום-יומית.

אורנה נחמני: למשל, בדיקת תיקים, אם ניתן קוד, סיסמה וכולי, ניתן גם לעשות בקרה וירטואלית על זה.

אורנה נחמני: זאת אומרת, יש דברים שאנחנו בודקים באמצעים אחרים, אבל מגיעים בכל זאת לתחנות ולבדיקה פרטנית.

אליעזר רוזנבאום: יש גם את השילוט והוא במקום בולט.

אורנה נחמני: יש שילוט במספר שפות.

אורנה נחמני: הייתי השבוע בתחנת טייבה וראיתי שהכניסו לשם מחשב ידידותי שבלחיצה אתה מקבל מידע על המשטרה ויש שם מידע ספציפי לנפגעי עבירה שמוקרא בכמה שפות ולדעתי זה ממש יפה.

אורנה נחמני: אני מבינה שזה פיילוט ואם זה ייכנס ליחידות משטרה נוספות, מה טוב.

אורנה נחמני: בקטע הזה אנחנו ממש משתדלים כל הזמן לשפר.

אריה סיזל: אולי יש מקום להוסיף שבקורס הבסיסי שנערך לשוטרים, כחלק אינהרנטי ממנו, יש גם כן פרק שעוסק בזכויות נפגעי עבירה, כך שכל שוטר ושוטר מודע לנושא הזה.

דוד רותם: עו"ד ענבר יחקאלי, שמעת את מה שאמרו כאן?

ענבר יחזקאלי-בליליוס: כן.

דוד רותם: ספרי לנו מה את יודעת.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: אולי אני אתחיל ואומר שיש שיפור אמיתי בשטח ואנחנו רואים את זה משנה לשנה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: אנחנו בקשר הדוק גם עם מדור נפגעי עבירה, גם עם הפרקליטות וגם עם שירות בתי הסוהר בעניין הזה ואכן יש שיפור ובתקופה של חודשים ניתן לראות שדברים מתקדמים.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: דברים שציינו ודיברנו עליהם משתנים וקורים.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: זה מצד אחד.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: מצד שני, יש תחושה שיש פער מאוד גדול בין החזון והרצון של מדור זכויות נפגעי עבירה ושל יחידות הסיוע בפרקליטות לבין איך שזה מחלחל בסופו של דבר לשוטר בשטח, כפי שציינה עכשיו אורנה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: עדיין יש פערים בין מי שמחויבים מאוד ועושים את העבודה שלהם בצורה מצוינת ומחויבת ושמים את נפגעי העבירה בראש מעייניהם, לבין גם פרקליטים וגם שוטרים חוקרים שעדיין רואים בנפגע העבירה כמי שקצת מפריע להם לעשות את העבודה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: אנחנו מעבירים את הדברים האלה ומנסים כמה שיותר לדווח על התופעות האלו כשהן קורות.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: יש פער מאוד גדול בין מחוזות שונים.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: זאת אומרת, זה משהו שגם היום נשאר.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: יש מחוזות מחויבים שכל בעיה שעולה, עושים עבודה מאוד רצינית ויצירתית הרבה פעמים כדי באמת לתת את המענה בשטח, אבל לעומת זאת יש מחוזות שפחות הפנימו את המקום של נפגע העבירה – של נפגעת או נפגע עבירת מין – והצרכים הייחודיים כפי שהחוק מציין, וגם דברים שעולים בסוגיות האלה מתוך העבודה עצמה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: יש עוד פער גדול שאנחנו מכירים ונתקלים בו.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: כשמגיעה אלינו נפגעת בתחילת ההליך ואנחנו מלווים אותה לפנייה למשטרה ואחר כך בכל ההליך בפרקליטות, אפשר לראות שהזכויות שלה מיושמות במלואן כי אנחנו יודעים לציין בפניה מה מגיע לה, מה היא יכולה לקבל, מה היא יכולה להגיש, הצהרת נפגע או כל הדברים האלו שנפגע רגיל שמגיע לתחנת המשטרה לא תמיד יודע אותם.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: אותו הדבר בפרקליטות.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: לפעמים קורה מצב שנפגעים מגיעים אחרי הפנייה למשטרה או באיזשהו שלב בהליך הפלילי, ואז אנחנו שואלים האם הדברים האלו קרו, האם הם ידעו על הדברים האלו, ופתאום מסתבר שהרבה מהדברים לא הובאו לידיעתם.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: אני בטוחה שהיושבים כאן מסביב לשולחן עושים את עבודתם נאמנה, אבל השאלה היא איך גורמים לדברים לחלחל עד אחרון החוקרים ועד אחרון הפרקליטים כדי שבאמת בשטח הנפגעים ירגישו את העבודה שנעשית.

איילת לוי: את יכולה לומר באיזה מחוזות נתקלת בזה?

ענבר יחזקאלי-בליליוס: כן.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: העברנו את הדברים.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: אני רוצה לציין לטובה במיוחד את מחוז תל-אביב, שם יש קצין נפגעי עבירות מחוזי בשם צ'רלי שעושה עבודה מדהימה ויוצאת דופן.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: זה משהו שאנחנו מכירים ורואים שהדברים קורים באופן אחר מאשר קורים במקומות אחרים.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: גם בדרום, חן כינור, קצינת נפגעי עבירה מחוזית בדרום, עושה עבודה מדהימה ונפלאה ובאמת בשיתוף פעולה ועם איזושהי אמונה בדרך הזאת של זכויות נפגעי עבירה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: אני מעדיפה לציין לטובה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: גם במקומות אחרים יש אנשים שעושים עבודה מצוינת, אלא שאני רק אומרת שאת שני אלה אני יכולה לציין ולומר שיש עקביות ויש אחידות ברמת הטיפול שהם מציעים לנפגעים.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: עוד נקודה שאני רוצה לציין בעניין הזה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: ממש לפני שבוע הכותרת הראשית בעיתון "הארץ" דיברה על זה ש-60 אחוזים מנפגעי עבירות מין ואלימות, על פי מחקר חדש שמתפרסם ממש בימים אלה, לא פונים בכלל למשטרה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: זאת אומרת, 60 אחוזים מנפגעי עבירות מין ואלימות חשים – ואלה המלים שנאמרו – חוסר אמון במערכת אכיפת החוק.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: זה נתון מאוד קשה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: זה לא נתון חדש לנו, זה נתון שאנחנו נתקלים בו בתוך מרכזי הסיוע, ואני חושבת שצריך לשים את זה על השולחן ולעשות איזשהו בדק בית אמיתי איך נתון כזה עדיין קורה, למרות חוק זכויות נפגעי עבירה ולמרות היישום היחסי או המתקדם שלו.

דוד רותם: בפנייה שלך כתבת, ואת זה אני רוצה שתסבירי, ש"ניכר כי מדור זכויות נפגעי עבירה במשטרה ויחידות הסיוע בפרקליטות עושים עבודתם נאמנה, אך הדברים מתקשים לחלחל לשטח לעבודת החוקרים, הפרקליטים והתובעים המשטרתיים שלעתים ממשיכים להתנהג עם נפגעים כמי שמפריעים להם לעשות את עבודתם".

ענבר יחזקאלי-בליליוס: נכון.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: יש מקרים מצוינים שבאמת יש התנהלות טובה בשטח, אבל לעומת זאת יש את המקרים בהם חוקרים מתקשים להבין למה הם עכשיו צריכים לשנות סדרי עולם, הם חוקרים כבר שנים רבות והם לא מבינים למה הם צריכים לשנות עכשיו סדרי עולם ובאמת להתייחס לשאלות הקטנוניות של הנפגעת או לבקשות שלה שילוו אותה גם פה וגם שם, גם בפגישה בפרקליטות וגם בעימות, למה היא לא מבינה משהו, היא רוצה שוב ושוב שיסבירו לה ולמה זה רלוונטי.

מיכאל בן-ארי: שאלה לפרקליטות ולמשטרה.

מיכאל בן-ארי: אני מכיר מושג שנקרא אין עניין לציבור.

מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, אזרח התלונן והוא מקבל מכתב, אחרי שהתהליך עבר איזשהו שלב מסוים, ובו כתוב שהתיק נסגר והסיבה היא שאין עניין לציבור.

מיכאל בן-ארי: מה הם הכללים על פיהם נקבעות אמירות כאלה של אין עניין לציבור?

מיכאל בן-ארי: היה לי מקרה כזה שהיה לי עניין גדול בו.

מיכאל בן-ארי: אני הייתי הציבור באותו מקרה, אבל כתבו לי שאין עניין לציבור.

ענת אסיף: כבר לא משתמשים במונח הזה.

ענת אסיף: העילה לסגירה קיימת, אבל המונח לא מבטא בצורה נכונה.

מיכאל בן-ארי: מהו המינוח האחר?

מיכאל בן-ארי: מי מחליט על דבר כזה?

מיכאל בן-ארי: מהי הפרוצדורה שמחליטה על כך?

מיכאל בן-ארי: האם זה שרירותי?

מיכאל בן-ארי: האם יש ועדה מסוימת שעוסקת כזה?

ענת אסיף: חוק סדר הדין הפלילי מסמיך תובע להחליט שלא מגישים כתב אישום בתיק, ראשית, בגלל שאין ראיות מספיקות, ושנית, בגלל שנסיבות העניין אינן מצדיקות לנהל הליך פלילי, והעילה השלישית היא כמובן חוסר אשמה, אם בודקים ומגלים שלא היה כלום.

ענת אסיף: זאת סמכות מכוח החוק שניתנת לתובעים.

ענת אסיף: אני מסכימה אתך שהמינוח הישן בו השתמשו צורם, כי אתה חלק מהציבור ולפעמים הציבור, לפי מה שהוא רואה, זה דבר מאוד חשוב.

מיכאל בן-ארי: יש לזה בדיקה אחת נוספת או שזה שרירותי?

ענת אסיף: יש סמכות ערר.

ענת אסיף: למתלונן יש זכות להגיש ערר.

מיכאל בן-ארי: רק למתלונן.

ענת אסיף: רק למתלונן.

ענת אסיף: זאת אחת הנקודות היחידות בהליך הפלילי שלמתלונן יש ממש מעמד עצמאי.

מיכאל בן-ארי: אני מדבר על מקרה ספציפי שאני מכיר מהעבר, שהיה לי עניין גדול אבל לא הייתה לי הבנה משפטית, לא את הפנאי ולא את כל הראיות.

מיכאל בן-ארי: התחושה שלי הייתה שמישהו אמר עזוב אותנו, יש לנו דברים יותר חשובים.

דוד רותם: זה בוודאי נכון.

דוד רותם: בסופו של דבר אתה צריך להבין שמשטרת ישראל גם היא מוגבלת בתקציביה והפרקליטות ובתי המשפט גם הם מוגבלים והם לפעמים סוגרים תיקים בגלל חוסר חשיבות לפי העניין.

מיכאל בן-ארי: השאלה בעניין החשיבות היא לפעמים עניין של השקפת עולם.

מיכאל בן-ארי: כלומר, משהו שהוא פופולרי מאוד, הוא חשוב.

דוד רותם: אתה רוצה לומר שלך לא יסגרו תיק בגלל חוסר עניין לציבור.

דוד רותם: זה נכון, אתה צודק.

מיכאל בן-ארי: השאלה אם זאת החלטה של אדם אחד או שיש עוד דעה נוספת בעניין הזה.

ענת אסיף: אף פעם זה לא אדם אחד.

ענת אסיף: כמעט בשום דבר בפרקליטות זה אדם אחד.

ענת אסיף: יש פרקליט שבדק את התיק בצורה מדוקדקת, גיבש המלצה, הולך אתה לממונה שזה פרקליט הרבה יותר בכיר.

ענת אסיף: אם המתלונן מגיש ערר על סגירת התיק, התהליך מגיע הרבה יותר גבוה, מגיע לפרקליטות המדינה, ושם יש מחלקת ערערים שבודקת את המקרה.

ענת אסיף: זה התהליך.

ענת אסיף: יש הנחיות שמתוות את שיקול הדעת לנושאים האלה, לכל מקרה ספציפי כמובן יש שיקול דעת כי אחרת אי אפשר לתת בהנחות מענה לכל המקרים.

ענת אסיף: זה לא משהו שרירותי.

עפרה בן-מאיר: אני רוצה להצטרף לדבריה של ענבר יחזקאלי.

עפרה בן-מאיר: אנחנו בהחלט רואים התקדמות בשטח ואפילו התקדמות דרמטית, אבל עדיין לא יישום מלא של החוק.

עפרה בן-מאיר: אחד הדוברים דיבר על הנושא של הסדרי טיעון ואנחנו דווקא כן מוצאים שזו נקודה חלשה, העניין של יידוע הנפגע.

עפרה בן-מאיר: אני לא יכולה לדבר על סטטיסטיקות היות שהתיקים אצלי הם לא מדגם מייצג של כלל הנפגעים, אבל אנחנו כן רואים שיחסית לצמתים אחרים זה בעייתי וגם כשזה נעשה – וגם את זה ציינתי – הרבה פעמים זה נעשה אחרי שכבר התקבלה ההסכמה של הנאשם, של הסניגור שלו, ובעצם מקבלים את העמדה של הנפגע באופן פורמלי אבל זה ברור שזה כבר לא יכול לשנות את המצב.

עפרה בן-מאיר: אלה שני הדברים שרציתי להבליט.

ענת אסיף: אני סומכת עליכם שבכל מקרה כזה אתם מציפים את זה.

עפרה בן-מאיר: את מכירה אותי.

מיכל רובין: גם אצלנו יש מקרים כאלה, אבל אז זה תלוי הליווי שלנו.

מיכל רובין: כלומר, אנחנו חוששות לחשוב מה קורה עם אלה שלא מלווים על ידינו.

עפרה בן-מאיר: לכן אמרתי שהמקרים אצלנו לא מהווים מדגם מייצג.

עפרה בן-מאיר: אני יודעת לומר לנפגע העבירה שהפרו את זכותו ומגיע לו לקבל יידוע ולהשמיע את עמדתו לגבי הסדר טיעון, אבל השאלה מה קורה כאשר הנפגעים לא מקבלים סיוע.

דוד רותם: השאלה מה קורה כאשר סוגרים את התיק בכלל בלי עסקת טיעון.

דוד רותם: עושים מה שנקרא עסקת של"צ.

קריאה: של"צ זו החלטה של בית משפט.

דוד רותם: זה אמור להגיע, אבל לפעמים עושים את זה בעסקאות מחוץ לכותל.

ענת אסיף: מבחינת החוק יש שתי אפשרויות - או שזה סגירת תיק לפי החסד"פ או שזה הגשת כתב אישום שנגמרת בין אם בהוכחות ובין אם בהסדר טיעון.

ענת אסיף: על כל סגירת תיק, ולא חשוב מה נלווה לזה ומה אולי קרה בדרך, יש זכות ערר למתלונן והוא מקבל על זה הודעה רשמית מהיחידה החוקרת.

ענת אסיף: את סגירת התיק היום מתנים בכל מיני דברים.

עפרה בן-מאיר: התניה מן הסתם כלפי החשוד.

ענת אסיף: כן.

עפרה בן-מאיר: אם מתנים את סגירת התיק והתיק נסגר, ברגע שהתיק נסגר, יש זכות ערר.

ענת אסיף: לנפגע אין זכות להיות חלק מההליכים החצי אלטרנטיביים אולי שנעשים.

עפרה בן-מאיר: לגבי הודעות סגירה, יש פה הבדל מאוד בולט בין המשטרה לפרקליטות ואנחנו כמעט לא נתקלים בתיקים שנסגרים בלי שמודיעים למתלונן אבל במשטרה בהרבה מאוד מקרים לא מקבלים הודעה.

עפרה בן-מאיר: אם אנחנו מטלפנים ואומרים לנו שהתיק נסגר, אנחנו מיידעים את המתלונן אבל בהרבה מאוד מקרים לא מקבלים מכתבים על כך.

ענת אסיף: זה מוזר כי לדעתי המחשב אוטומטית מוציא את המכתב הזה.

עפרה בן-מאיר: לא מקבלים אותו.

עפרה בן-מאיר: כשאנחנו מתקשרים אומרים לנו שלמשל לפני שישה שבועות התיק נסגר.

עפרה בן-מאיר: אני מדברת רק על קטינים כי זה מה שידוע לי.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: כשהתיק עובר לפרקליטות ואחר כך הוא חוזר למשטרה לצורך מכתב הסגירה, משהו משתבש בדרך.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: אנחנו יודעים היום שכאשר מגיעות נפגעות ורוצות שנכתוב עבורן ערר, אנחנו שואלים אותן אם יש להן מכתב סגירה, כי הן ביררו והן יודעות שהתיק נסגר, אבל את מכתב הסגירה הן לא קיבלו עד היום.

רותי אלדר: אני מצטרפת לדעות שנאמרו קודם לגבי השיפור הניכר שחל הן ביחס לנפגע העבירה והן במימוש הזכויות שלו על ידי הגורמים השונים במערכת כאשר הצמתים העיקריים כמובן הם המשטרה והפרקליטות.

רותי אלדר: עם זאת, אנחנו עדיין רואים את מה שאנחנו קוראים הכשל האנושי.

רותי אלדר: גם הדיווחים התרכזו מאוד בפן הטכני ובפן של המנגנונים שנוצרו על מנת לסייע, לקדם ולממש את זכויות נפגעי העבירה וזה כמובן חשוב מאוד.

רותי אלדר: אין ספק בכלל שהמנגנונים האלה, יש להם חלק חשוב בשיפור הזה שכולם מדברים עליו ואני חושבת שמאז חקיקת החוק, זאת אולי פעם ראשונה ששומעים חוות דעת שהן נותנות סיבה להרגיש יותר נוח.

רותי אלדר: כשאני מדברת למשל על אישה כאשר הדגש הוא על מנגנונים ודברים טכניים ולא על הדברים שהם בגדר של זכויות קצת יותר רחבות, אני מדברת גם על מה שציינתי בעמדה שלנו וזה התמשכות ההליכים.

רותי אלדר: אף אחד לא דיבר על זה.

רותי אלדר: זה כאילו איזשהו דבר ששייך למערכת הגדולה של המשפט.

רותי אלדר: כל התמשכות כזו של הליכים, הן בשלב הראשון של החקירה המשטרתית שלפעמים לוקחת המון זמן - אנחנו מנסים לתקשר עם תחנות המשטרה ולברר מה קורה, למה החקירה לא מתקדמת, למה התיק לא מועבר לפרקליטות - והן אחר כך בתהליך המשפטי שכולנו יודעים – וכל המדינה נמצאת כמובן באותה קלחת – כאשר נפגע העבירה, כתוב בחוק, שהזכויות שלו, במיוחד זה מתייחס לנפגעי עבירות מין ואלימות, יקוימו ושההליכים יקוימו בזמן סביר אבל זה לא מתקיים.

רותי אלדר: בעניין הזה פנינו לא פעם ולא פעמיים גם לשר המשפטים וגם למנהל בתי המשפט ולנשיאי בתי המשפט ואכן פניות כאלה סייעו לקדם את רציפות הדיונים וסיום התהליך.

דוד רותם: את אומרת דבר שהוא מנוגד לחלוטין למה שאמרו אנשי המשטרה.

דוד רותם: אני אפילו שאלתי אם יש ביקורת על זה ואמרו שיש.

רותי אלדר: עדיין אני אומרת שזה המצב בהרבה מאוד תחנות משטרה.

רותי אלדר: שוב, אין לי מידע סטטיסטי ולא מידע שיכול להצביע על דפוס כללי אבל הרבה מאוד נפגעי עבירה שמגיעים אלינו ואנחנו שואלים אותם את השאלה, הם בכלל לא יודעים על מה מדובר ולא יודעים מה זה אומר דפי מידע.

רותי אלדר: האם יש שלט?

רותי אלדר: הוא צריך להיות במקום בולט וגלוי לעין.

אליעזר רוזנבאום: יש.

אליעזר רוזנבאום: יש הנחיה לתלות שלטים במקומות בולטים בתחנות המשטרה.

רותי אלדר: בבתי המשפט זה לא קיים ואני אישית בדקתי.

אליעזר רוזנבאום: אני לא מדבר על בתי המשפט אלא על תחנות משטרה.

רותי אלדר: שוב, אני לא יכולה לנקוב בתחנת משטרה, אבל זה קורה.

ענת אסיף: אני מודעת לזה ואני יודעת שבסטנדרט שהמשטרה מוציאה יש את הטופס.

ענת אסיף: ברוב המקרים אני שמחה שהתיק לא מגיע עם הצהרת נפגע.

ענת אסיף: אני חושבת שלמרות שזה נכון מה שהמשטרה עושה, שהיא כבר מאפשרת את הדבר הזה מתחילת ההליך, ברוב רובם של המקרים זה לא רלוונטי לנפגע בשלב הזה למלא הצהרת נפגע.

ענת אסיף: כל האנרגיות הנפשיות שלו נמצאות במקום אחר לגמרי כשהוא נמצא במשטרה וזה הרבה יותר נכון לעשות זאת כאשר כבר הסתיים שלב הראיות במשפט או יש הכרעת דין ועוברים לשלב של גזר הדין, אז ממילא הפרקליט מדבר אתו ומסביר לו.

ענת אסיף: גם אם אני רואה שנתנו לנפגע טופס, הרבה פעמים הוא באמת לא ממלא אותו ואני יכולה להבין את זה.

ענת אסיף: הרבה יותר נכון לדבר על הצהרת הנפגע כשזה בשלב הרלוונטי ולא עוד לפני שהוא יודע אם בכלל יהיה תיק ואם בכלל יהיה כתב אישום.

ענת אסיף: זה שאתם שואלים והם לא יודעים, בסדר, זה נתון עובדתי שאין לו ספק בו, אבל אני לא רואה בזה חסרון.

ענת אסיף: אני חושבת שיש לנפגע מספיק להחיל במהלך התהליך הזה.

רותי אלדר: אני אומרת את זה כי זה מצביע על כך שהוא לא יודע מה הזכויות שלו.

רותי אלדר: אם היו דפי מידע, הוא היה יודע שיש לו זכות כזאת.

ענת אסיף: אני אענה קצת בעדינות, כי זה לא כדי לומר שלא צריכים להיות דפי המידע או שלא צריכים איכשהו ליידע את הנפגעים.

ענת אסיף: לא, צריכים להיות דפי המידע, הם ישנם אבל אני רוצה

רותי אלדר: נכון.

ענת אסיף: לכן יכול להיות שזה היה ממש מטר מהם אבל הם לא הסתכלו ולא חיפשו ובצדק הם לא חיפשו.

ענת אסיף: להסיק מזה על ההתארגנות, זאת קצת לדעתי לא לוגיקה מתחייבת.

ענת אסיף: אני כן מתחברת אליך ואומרת שיש עוד הרבה עבודה לעשות כדי לתת את המענה האנושי המתאים בכל המקרים ואומרת זאת עם הסתייגות שאת יודעת וכל הארגונים יודעים שזה מאוד מאוד קשה לתת לנפגע את ההתייחסות האנושית שהוא רוצה.

ענת אסיף: לפעמים זה בלתי אפשרי, אם אתם מדברים על נפגעי עבירות המתה.

ענת אסיף: לפעמים אלה דברים שהפער בין איך שאנחנו מדברים אליהם לבין איך שהם רוצים לשמוע ומבינים, לפעמים הוא בלתי ניתן לגישור ולכן יבורכו כל הארגונים שמנסים גם לעזור לנו בקשר עם הנפגעים.

רותי אלדר: אם יורשה לי ואם יש זמן לזה, אני רוצה לספר מקרה אחד, שאמנם הוא לא מאתמול-שלשום, וכמו שאמרנו חל שיפור ענק ואסור להתעלם ממנו ואסור שלא לתת לזה את המשוב המגיע.

רותי אלדר: הגיעה אלי נפגעת עבירה שהבת שלה נרצחה לפני שלוש שנים באילת על ידי עובד זר.

רותי אלדר: אני מדברת כרגע באמת על הפרת זכויות לכל אורך הדרך.

רותי אלדר: זאת אומרת, היא לא ידעה מעולם מה מתקיים, איזה דיון מתקיים, מה היה, והיא לא הייתה שותפה לשום דבר ולא שאלו אותם כלום.

רותי אלדר: אמנם הרשיעו אותו, הוא קיבל מאסר עולם, אבל אין להם מידע ואף אחד לא יצר אתם קשר.

רותי אלדר: הם לא היו באף ישיבה בבית משפט.

רותי אלדר: כלום.

רותי אלדר: פשוט התעלמות.

רותי אלדר: לרה תעיד על הסיפור הזה.

רותי אלדר: הייתה התעלמות מוחלטת.

רותי אלדר: הם הגיעו אלינו רק היום.

רותי אלדר: פתאום הם שמעו ברדיו חיפה – היה לנו איזשהו אירוע, יום שידורים למניעת אלימות ועידוד המודעות לזכויות נפגעי עבירה – ואז האם הגיעה אלינו דרך התשדיר הזה.

רותי אלדר: זה פשוט מזעזע.

רותי אלדר: עדיין קיימים מקרים כאלה.

דוד רותם: מקרים כאלה יהיו תמיד משום שגם אם מפקחים על כך שיהיו הטפסים וטופסי המידע בכל תחנת משטרה, יכול לקרות מצב שאדם קיבל את הטופס, וכמו שאמרה עורכת-הדין אסיף, במצבו הוא לא יודע אפילו איפה הוא שם אותו.

דוד רותם: זה לא הזמן לקרוא את הטופס ואין טופס.

דוד רותם: בעיקר במקרה המתה, שם בעצם החקירה היא לא במשטרה אלא באים אליהם.

דוד רותם: יכול להיות שנתנו לו את הטופס.

דוד רותם: אנחנו לא יכולים לצפות למאה אחוזי הצלחה.

דוד רותם: אם היו מאה אחוזי הצלחה, אנחנו היינו מדינה יוצאת דופן.

רותי אלדר: החשיבות של הישיבות האלה היא להעלות את הדברים לתשומת לב.

דוד רותם: נכון, אבל אל תצפו אף פעם למאה אחוזי הצלחה.

דוד רותם: הבטן שלי מלאה, אבל אל תצפו אף פעם למאה אחוזי הצלחה כי כאשר מביאים מקרה אחד ספציפי, הוא לא יכול להעיד על הכלל.

דוד רותם: תמיד יהיו תקלות.

אורנה נחמני: אני רוצה לומר משהו בעניין הזה של ארגוני הסיוע בכלל.

אורנה נחמני: אני לא מחכים לזה שהוועדה תתכנס ויועלו הטענות כאן.

אורנה נחמני: אנחנו נפגשים.

אורנה נחמני: מעל לשנה אני בתפקיד ונפגשתי כבר פעמיים במרכז נגה.

אורנה נחמני: דרך אגב, לא שמעתי את הטענות האלה עת הייתי שם אלא שמעתי טענות אחרות אותן בדקנו ועשינו דברים.

אורנה נחמני: אנחנו מקיימים את המפגשים האלה אחת לזמנים תכופים.

אורנה נחמני: אני גם פונה לארגוני הסיוע לפנות אלינו בזמן אמת כשיש מקרים כאלה.

אורנה נחמני: לארגוני הסיוע יש קשר ישיר אתנו והם יודעים את מספרי הטלפונים שלנו ואיך לגשת אלינו.

אורנה נחמני: אנחנו לא רוצים שלמשל מקרים כאלה יגררו, אנחנו לא רוצים שתהיה משפחה כזאת או אחרת או נפגעי עבירה כאלה ואחרים שהתחילו עם פגיעה והפגיעה בהם תימשך.

אורנה נחמני: אני מנצלת את הבמה הזאת לומר את זה עוד פעם, וארגוני הסיוע כאן יודעים.

אורנה נחמני: אני חושבת שנפגשתי עם כולם לא פעם ודיברתי אתם בטלפון.

אורנה נחמני: אני מבקשת, צרו אתנו את הקשר הישיר.

אורנה נחמני: לא צריך לחכות לוועדות כדי לעלות על תקלות.

אורנה נחמני: לא שזה מפריע לי שזה עולה, אבל בכל זאת תוכלו לומר לנו את הדברים.

רותי אלדר: הסיפור הזה הגיע אלינו במקרה בשבוע שעבר.

לרה צינמן: החוק חוקק לפני שמונה שנים וכאשר ישבנו במליאה בזמן ההצבעה התמלאנו בתקווה שמתחיל עידן חדש והמצב שאני עברתי כאשר בתי נרצחה בשנת 1996 כבר לא יחזור על עצמו.

לרה צינמן: היו אין ספור עיכובים וצמצומים בחוק ושנה אחרי שנה אני נתקלת באותם מקרים.

לרה צינמן: אתה אומר שאי אפשר להסיק ממקרה אחד על כלל המקרים, אבל לכל משפחה של נרצח זה מאה אחוזי סטטיסטיקה.

לרה צינמן: אם המשפחה עוברת את מה שרצינו למנוע באמצעות מערכת אכיפת החוק, אחר כך היא נמצאת בפוסט טראומה עד שארית חייה.

לרה צינמן: הסעיף בחוק, סעיף 8(א), שמדבר על כך שנפגע עבירה זכאי לקבל מידע על זכויותיו כנפגע עבירה, נכנס לתוקף מיד וללא שום עיכובים וסיבוכים, אבל עדיין יש את הדבר המאוד מאוד פשוט שאנחנו מבקשים לאורך שנים והוא קבלת המידע.

לרה צינמן: אכן, באמת משפחות הנרצחים לא מגיעות להגיש תלונה במשטרה ולכן החוקרים חייבים לדעת ובמשך כל כך הרבה שנים הם היו צריכים להפנים את זה ואיכשהו לדעת שבנוסף לניהול חקירת הרצח, הם צריכים גם לתת מידע על הזכויות ולתת דפים הכי פשוטים שקיימים אפילו במשטרה, אז כל התמונה הייתה יכולה להשתנות מקצה אל הקצה.

לרה צינמן: ההצעה שלי במשך הרבה שנים היא ששני המשרדים – המשרד לביטחון פנים ומשרד המשפטים – היו צריכים להפיץ איזשהו תשדיר הסברה לציבור הרחב.

לרה צינמן: כמו שכל אזרח במדינה יודע מה הזכויות שלו, אם הוא נפגע תאונת דרכים, אם הוא חולה וכולי, הוא ידע מה הזכויות שלו גם אם הוא נפגע עבירות.

לרה צינמן: הוא חייב לדעת מה הזכויות שלו במקרה זה ומה הוא יכול לדרוש מהרשויות כי אחרת לרשויות קל מאוד להסתתר מאחורי חוסר תקציב וכל מיני קשיים ולא ליישם את החוק.

לרה צינמן: אנחנו לא באים עם ביקורת כועסת אלא אנחנו באים עם ביקורת כואבת.

לרה צינמן: אנחנו רוצים לתרום ורוצים לעזור ולהשתתף כדי שהתמונה תשתנה.

לרה צינמן: אני חושבת שעבירות המתה הוא לא עניין שולי אלא זה משהו שמאיים על כל אזרח במדינה.

לרה צינמן: נרצחו כאן אנשים בטעות, בחוף הים, בכל מיני מקומות, נרצח שופט, עורכת-דין וכן הלאה.

דוד רותם: הם לא נרצחו בטעות.

לרה צינמן: לא זכינו להמשך החקיקה, לשירותי סיוע ולפיצויים, אז לפחות הדבר הבסיסי היחיד שעבר בחקיקה, הוא צריך לעבור שיפור נוסף ורציני.

אילנה איבגי: אני המענה האנושי בשירות בתי הסוהר ואכן אנחנו מסונכרנים למערכת המשטרתית ומערכת מנע.

אילנה איבגי: המידע עובר פעם ביום ויש נפגעים שיש להם קוד סודי ובכל זאת מתקשרים אלי ומקבלים מידע.

אילנה איבגי: יתרה מזאת, גם נפגעים מלפני החלת החוק מתקשרים אלי ואני בקשר רציף אתם.

אילנה איבגי: נפגעות ונפגעי עבירה שמתקשרים אלי, אני מעדכנת אותם על כך שיש להם את הזכות להביע עמדה בפני ועדת השחרורים, והם משתמשים בזה.

אילנה איבגי: בפועל אני יכולה לומר לך שבהרבה ועדות שחרורים שהיו, השופט כן לקח בחשבון את הבעת העמדה הזאת ולא שחרר את האסיר, למרות שהיו גם מקרים שהאסיר כן שוחרר.

אילנה איבגי: ברוב המקרים כן מתייחסים להבעת העמדה של הנפגע.

אילנה איבגי: אני מעבירה את הדברים לקצין השחרורים שלנו במחוז ואכן לוקחים את הדברים בחשבון.

אילנה איבגי: אני יכולה לומר שיש שיתוף פעולה מלא עם כולם.

דוד רותם: אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד רותם: ללא ספק יש שיפורים במצב שהיה נהוג קודם ואני חושב שהעובדה שיש מערכת במשרד המשפטים ובמשטרה בוודאי מקדמת את היסודות ואת הרעיונות שעמדו מאחורי החוק.

דוד רותם: אנחנו נחכה לדוח הבא שלכם ואני מבקש גם ממשרד המשפטים וגם מהמשרד לביטחון פנים לא לכתוב דוחות נוסח מגילת יום העצמאות.

דוד רותם: אם יהיה פירוט, לא צריך לשאול שאלות.

דוד רותם: אתם יודעים בדיוק מה השאלות עליהן אנחנו רוצים לקבל תשובות.

דוד רותם: אתם יודעים בדיוק מה הדברים שמציקים לנו.

דוד רותם: תענו עליהם מראש, כך שלא יהיה צריך להשקיע יותר מדיי זמן.

דורית ואג: ביקשת בעוד חודש וחצי לקבל אינפורמציה מהמשרד לביטחון פנים.

דוד רותם: כן.

דוד רותם: זה נרשם.