הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1, 2009-05-06 10:15

אורי מקלב: קודם כל, אני באמת מודה לכם על האמון שאתם נותנים בי, וגם על הדרך המהירה והקלה שעשיתם את הבחירה הזאת.

אורי מקלב: אתם חברי כנסת שגם כיבדתם - באתם באופן מיוחד לישיבה הראשונה ולבחירה.

אורי מקלב: כמו בהרבה תפקידים ידוע הדבר שלא שררה אני נותן לכם, אלא אדם צריך לראות את התפקיד שלו כעול, כשליחות, וזוהי באמת התקווה שלי שנוכל לעבוד בשיתוף פעולה, ביחד, במסירות, ביעילות, ולהגיע ליעדים ולמטרות שקבעו לנו, וגם למטרות וליעדים שאנחנו נקבע לעצמנו בוועדה.

אורי מקלב: אני לא יודע אם כולם יודעים, אבל הוועדה היא לא ועדה ותיקה.

אורי מקלב: היא בסך הכול צעירת שנים, היא משנת 1997.

אורי מקלב: אנחנו נכנסים עכשיו לשנת בר-המצווה, וזה באמת מחייב לקבל עול.

אורי מקלב: הישגי הוועדה הם מרשימים, וזה גם כתוב בדברי הימים של הכנסת.

אורי מקלב: אני עברתי על חלק מסיכומי הוועדה.

אורי מקלב: הישגיה הם הישגים גדולים.

אורי מקלב: הרבה שינויים נעשו בעקבות הדיונים ופעילות הוועדה.

אורי מקלב: הנושא נקרא פניות הציבור, ואני אהבתי לקרוא לזה שירות הציבור.

אורי מקלב: זה פניות הציבור, ובעקבות כך גם שירות הציבור.

אורי מקלב: רבים רבים מאזרחי המדינה רואים שהחלק של פניות הציבור ושירות הציבור הוא תפקידם של חברי הכנסת, והשליחות של חברי הכנסת, מעבר לדברים האחרים שיש כאלה שחושבים שאנחנו צריכים לעשות ולפעול כאן בכנסת.

אורי מקלב: זה לא סוד שהבירוקרטיה במדינה היא לא קטנה.

אורי מקלב: לפעמים, המשרדים בעצמם צריכים את אותו אחד שיבוא ויוציא אותם מזה.

אורי מקלב: לפעמים, זה בעיה של שיתוף של כמה משרדים ביחד, וצריך איזשהו שולחן שיציף את הנושא וישנה אותו.

אורי מקלב: לא תמיד זה קל, כי צריך לדעת באמת לכוון לדברים הנכונים, למטרות שאליהן אנחנו רוצים להגיע.

אורי מקלב: לעיתים.

אורי מקלב: פניית האזרח אלינו מגלה ומציפה בעיות הרבה יותר עמוקות וסבוכות, ואני חושב שחלק מתפקיד הוועדה הוא לעשות זאת.

אורי מקלב: בנימה אישית אני אומר שאני התחלתי את דרכי הציבורית לפני עשרים שנה כמנהל המרכז לשירות הציבור של "דגל התורה".

אורי מקלב: היה מוסד של פניות הציבור, ואני הפכתי את זה לשירות הציבור.

אורי מקלב: נקשרתי מאוד לעניין הזה.

אורי מקלב: יש הרבה אנשים שגם מזהים אותי עם פניות הציבור.

אורי מקלב: אני אומר בצורה הכי גלויה מה אנשים אומרים.

אורי מקלב: אנשים אומרים: "הגעת לכנסת, אתה צריך לשנות.

אורי מקלב: אתה צריך ללכת על דברים יותר גדולים, אל תישאר בפתקים".

אורי מקלב: קודם כל, בדרך שאדם רוצה ללכת מוליכים אותו, ואת זה אנחנו רואים כבר בדברי הימים.

אורי מקלב: נמצא כאן הרב אמסלם, והוא בוודאי יעזור לנו להגיד את הדבר הבא.

אורי מקלב: כתוב שכאשר האחים של יוסף מכרו את יוסף, הם לא עשו את זה על דעת עצמם.

אורי מקלב: הם ישבו ודנו, ועשו בית דין.

אורי מקלב: ולא סתם בית דין, אלא עשרה איש, וצירפו את הקדוש ברוך הוא לעשרה איש.

אורי מקלב: לפי החשבון בלעדיו הם היו תשעה אחים.

אורי מקלב: הם החליטו שיש לו דין של רודף אותם, ומותר להם למכור אותו.

אורי מקלב: אם זה היה נכון אז על מה הם נענשו?

אורי מקלב: אנחנו יודעים שעד היום אנחנו עדיין משלמים על החטאים של אז.

אורי מקלב: הקדוש ברוך הוא עוד הצטרף איתם, והיה להם אז מניין.

אורי מקלב: חכמינו זיכרונם לברכה אומרים לנו דבר אחד - בדרך שאדם רוצה ללכת מוליכים אותו.

אורי מקלב: זה מה שהם חשבו, ועם זה הם רצו ללכת.

אורי מקלב: לא משנים את הדרך, יכולים לכוון אותך, יכולים להאיר את דרכך.

אורי מקלב: אבל, אם במהות שלך אתה הולך בדרך כזאת, אז יוליכו אותך יחד עם הדרך הזאת, עד כדי כך שזה הגיע להחלטה למכור את יוסף אחיהם.

אורי מקלב: אבל, זה נעשה בדברים השליליים.

אורי מקלב: אם באמת רוצים ללכת במהות בדרך הטובה ובדרך הישרה, אז עוזרים לך גם כן ללכת בעניין הזה.

אורי מקלב: בכל אופן נפלה לידי רשות ועדה זו, ואני רואה בזה זכות.

אורי מקלב: אני מקווה לנהל אותה יחד עם החברים, באמת במסירות, בנאמנות ובעקביות.

אורי מקלב: אני חושב שיש לנו מה לעשות, יש לנו הרבה מה לשנות.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים רק להסתכל וללמוד מהעבר, אלא גם להתקדם קדימה.

אורי מקלב: לוועדה ישנו צוות מיוחד ומסור מאוד.

אורי מקלב: מנהלת הוועדה היא שלומית, ומההיכרות הקצרה ראיתי שזה לא רק תפקיד, אלא זה כבר נהפך למהות, ופניות הציבור ממלא את כל האישיות, וכל זאת יחד עם מירב ודפנה שממונה מטעם המ.מ.מ.

אורי מקלב: ישנו הרבה חומר, ומגוון נושאים.

אורי מקלב: מי שנמצא בוועדת הכספים או בוועדת הכלכלה מתמקצע בכספים או בכלכלה.

אורי מקלב: אבל, פניות הציבור הן מגוונות מאוד, הן מצויות בכל דבר, ואין מעצור בשום דבר, אין מישהו שמפריע למישהו לפנות.

אורי מקלב: בכל התחומים האלה צריך להביא חומרים מלומדים ומנומקים, ועושים זאת במסירות רבה.

אורי מקלב: אנחנו מאחלים לעצמנו שיהיה שיתוף פעולה פורה, יחד עם צוות העוזרים שלי ישראל ויאיר שאמונים גם כן.

אורי מקלב: אני כאן תקופה קצרה, אבל מהפניות שהצטברו בוועדה אני יכול כבר למלא סדר יום של שנה כך שהעבודה היא רבה.

אורי מקלב: אני מודה גם באופן מיוחד ליושב ראש הכנסת שלא נמצא.

זאב אלקין: הוא רצה להיות, אבל הוא מקבל את הנשיא.

אורי מקלב: אמרו לנו מראש שהשעה הזאת היא שלא היתה קבועה, ושהיא שעה קשה.

אורי מקלב: אנחנו בכל אופן לא רצינו לעכב את הביצוע.

אורי מקלב: אני יודע שהתזה של היושב ראש היא לצמצמם בוועדות.

אורי מקלב: אבל, הוועדה הזאת קיימת ואנחנו לא רוצים לאכזב.

אורי מקלב: אני רוצה שכולם יגידו כאשר נחזיר את השרביט שזה היה באמת כדאי ושהיתה השתתפות מלאה והתוצאות הן מבורכות.

אורי מקלב: חבר הכנסת אלקין, אתה לאורך כל התקופה האחרונה מהחלק של המשא ומתן הקואליציוני ועד הקמת הכנסת השמונה-עשרה, השקעת הרבה הרבה עבודה במקצועיות, בנאמנות, באחריות גדולה מאוד.

אורי מקלב: כנראה שמישהו לא סתם עשה אבחנה נכונה, ולפעמים הסוד הגדול הוא להבחין באדם שיכול לעשות את זה, ולרצות את כולם.

זאב אלקין: את כולם אי-אפשר, את זה כבר למדתי.

זאב אלקין: את הרוב אפשר.

אורי מקלב: זה המעלה.

אורי מקלב: חבר הכנסת אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: אני חייב לפרוש כדי למנות יושב-ראש לוועדה אחרת, ובהתאם לזה גם אקצר.

זאב אלקין: ראשית, אני שמח להיות כאן לא רק בתפקידי כיושב ראש ועדת הכנסת כרגע, אלא גם כחבר בוועדה.

זאב אלקין: מבחירתי החופשית אני בחרתי להיות חבר בוועדה הזאת.

זאב אלקין: זוהי באמת ועדה שהיא למעשה חובקת כל תחום וכל משרד.

זאב אלקין: מי שראה את הגדרות הוועדה, והקראתי אותן גם מעל במת הכנסת, יודע שאין משרד במדינה שיכול להגיד שהוא לא קשור לוועדה לפניות הציבור.

זאב אלקין: מבחינה זו זוהי ועדת חתך שהיא חשובה מאוד, כי בסופו של דבר אנחנו הרבה פעמים נוטים לעבוד ברמת המאקרו.

זאב אלקין: אבל, החיים של האנשים הם בסופו של דבר ברמת המיקרו.

זאב אלקין: זוהי ועדה שהיא כלי מיוחד בידי הכנסת למעשה, להיות כל הזמן קשובה לציבור, לאזרח, לאזרח הפשוט, לקבוצות של אזרחים, לגופים שחושבים שהם נפגעים או לא מצליחים להידבר עם הרשות המבצעת.

זאב אלקין: לכן, יש לכם את כל הכלים ואת כל האפשרויות להיכנס בתווך הזה, ולחבר את הרשות המבצעת לאזרח.

זאב אלקין: זה תפקיד מאוד מאוד חשוב, ואני אשמח גם כחבר בוועדה להיות לך לעזר כדי שבאמת הוועדה תעשה את זה בשם כל הכנסת כולה.

זאב אלקין: מההיכרות שהיתה לנו בשנה האחרונה, אני בטוח שגם תוכל לעמוד במשימה הזאת.

זאב אלקין: תודה רבה, ובהצלחה.

אתי בן-יוסף: בהצלחה.

אורי מקלב: חבר הכנסת, הרב אמסלם, בבקשה.

חיים אמסלם: אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך אותך על בחירתך לתפקיד יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור.

חיים אמסלם: זה נכון שלכאורה הוועדה היא לא כל כך זוהרת, היא לא כל כך חשובה.

חיים אמסלם: אנחנו גם יושבים בחדר יותר קטן.

חיים אמסלם: עם זאת, אני באופן אישי בחרתי להיות בוועדה הזאת למרות שאצלנו בסיעה שובצתי למשהו אחר.

חיים אמסלם: אני דווקא רציתי את הוועדה לפניות הציבור.

חיים אמסלם: באופן אישי אני חושב שאולי 50% מהעיסוקים שלי הם רק בפניות הציבור.

חיים אמסלם: פונים אלינו, ואנחנו נענים, אנחנו משתדלים לעזור.

חיים אמסלם: חשיבותה של הוועדה, והצלחתה של הוועדה תלויה בך ובנו.

חיים אמסלם: אצלנו שואלים את השאלה הבאה: איזו מסכת היא הכי קלה?

חיים אמסלם: ואיזו מסכת היא הכי קשה?

חיים אמסלם: התשובה היא מסכת ביצה, תלוי איך אתה מבשל אותה.

חיים אמסלם: כלומר, בידך להפוך את הוועדה הזאת לכלי חשוב מאוד.

חיים אמסלם: בכל נישה שתחפוץ אתה יכול "לטרטר" במירכאות כל גוף במדינת ישראל.

חיים אמסלם: תוכל לזמן אותם ולדרוש מהם תשובות כנות, והם יהיו חייבים לבוא ולענות.

חיים אמסלם: תוכל לקדם דברים, והראיה – אחד המאבקים שהתנהלו בכנסת הקודמת הוא בית החולים באשדוד.

חיים אמסלם: אני לא הייתי אז חבר הוועדה, אבל ראיתי חשיבות כן להשתתף בזה.

חיים אמסלם: פתאום גיליתי שיושבת פה ועדה שהיא נחבאת אל הכלים, לא כל כך חשובה.

חיים אמסלם: אבל, בידך הדבר, ותוכל לעשות את זה.

חיים אמסלם: באופן אישי אני חושב שהוועדה הכי חשובה כאן בכנסת היא הוועדה לפניות הציבור, למה?

חיים אמסלם: מפני שהציבור רוצה להיעזר בבניין הזה, והצינור הראשוני זה הוועדה שלנו.

חיים אמסלם: הוועדה שלנו בעצם יכולה להחליט שהיא תתעסק בנושא הזה, או שהיא יכולה להחליט לעשות זאת בתיאום עם ועדה אחרת, או לקיים ישיבה משותפת עם ועדה אחרת, כך שהוועדה היא חשובה, התפקיד הוא מכובד ביותר.

חיים אמסלם: זוהי שליחות ציבורית במהותה, וכאיש ירא שמיים זוהי גם שליחות של מצווה.

חיים אמסלם: אנחנו נהיה לצידך.

חיים אמסלם: בפועל, כל חברי הכנסת מקבלים פניות מהציבור, כולל חברי כנסת שהם חברי הוועדה.

שלומית אבינח: אתה מוזמן להגיש נושאים לדיון.

חיים אמסלם: יש נושאים שאנחנו פותרים אותם ללא צורך בשום ועדה.

חיים אמסלם: הניסיון שלנו הראה שההתערבות שלנו באמת פותרת דברים.

חיים אמסלם: יש נושאים שהם נושאים ציבוריים, ולא חסרים נושאים שכאלה.

חיים אמסלם: למשל, סגירת מחלקה במקום מסוים הוא עניין לציבור - המרפאה בקריית שמונה או הטר"ם.

חיים אמסלם: בסופו של דבר, בדברים כאלה אנחנו יכולים להיכנס בתפר בין הוועדה לוועדות האחרות.

חיים אמסלם: יכול להיות שברגע שאנחנו שידרגנו את העניין אז אנחנו כבר פותרים מללוות את זה, ואולי צריך רק להשקיף על זה.

חיים אמסלם: אני יודע שהוועדה הזאת היא לא מספיק זוהרת.

חיים אמסלם: מהניסיון שכבר צברת פה, אתה יודע שכאשר אתה מצליח להציף נושא לדיון ציבורי אז דברים מתחילים לזוז.

חיים אמסלם: יכול להיות שחלק מהעניין כאן בוועדה פה הוא לדאוג שתצאנה הודעות לתקשורת מדיוני הוועדה או מהחלטותיה.

שלומית אבינח: יוצאות.

חיים אמסלם: אני אומר – אני לא יודע, אני לא מעביר ביקורת, אני ממש לא מעביר ביקורת.

חיים אמסלם: אנחנו לא מחפשים לעצמנו תעסוקה, כולנו חברים גם בוועדות אחרות.

חיים אמסלם: לי יש עוד שלוש ועדות.

חיים אמסלם: אבל, אם אנחנו רוצים להצליח כאן, אז נצטרך לתת את הדעת היטב גם על הפאן הזה.

חיים אמסלם: בהצלחה רבה, זה העיקר.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: ישנם דברים שהפרט מעורר אותם, אבל מהפרט אנחנו לומדים שמדובר בבעיות שקשורות להתנהלות המשרדים.

אורי מקלב: אנחנו רוצים גם לשנות, וגם להטמיע התנהלויות אחרות.

אורי מקלב: יש דברים שישנה בעיה להוציא מסבך הבירוקרטיה, וזה לאו דווקא במקרים בודדים, אלא גם במקרים הקשורים למתן שירות לציבור גדול שעליהם יש תלונה.

אורי מקלב: כשהייתי שותף בעבר באיזשהו עסק שאלו אותי: האם היו תלונות?

אורי מקלב: אמרתי: כן, אבל מהו אחוז התלונות מסך הכול?

אורי מקלב: ובתגובה לכך קיבלתי את התשובה מהשותף שלי שעל כל אחד שמתלונן יש עשרים שלא מתלוננים.

אורי מקלב: צריך לקחת את הפרופורציה הנכונה בנושא הזה.

אורי מקלב: שמעתי ממנהלת הוועדה שיש דברים שנעשו בעבר - וכנראה שיש היום יותר ויותר - שבהם רק חיכו לגוף שיביא לשולחן אחד של כל המשרדים, כי אף אחד לא עושה את זה, ואז יצאה התנהלות חדשה ונוהל חדש, וזה היה לשירות הציבור.

אורי מקלב: זה ממש שינוי דרמטי.

אורי מקלב: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה לברך אותך על המינוי.

אריה ביבי: אני נשלחתי לכאן על-ידי בחור צעיר שעד לפני כמה ימים עבד בכנסת, והבחור הצעיר הזה הוא הבן שלי מושיק.

שלומית אבינח: אני זוכרת אותך בתור נציב השב"ס כאשר היית מגיע לוועדת הכספים.

אריה ביבי: נכון.

אריה ביבי: הוא אמר לי: "אבא, אפילו אם אתה הולך לוועדת הפנים, ואתה רץ עכשיו בין הוועדות, אתה קודם כל חייב ללכת לוועדה הזאת כי ישנו שם איש יקר, וחשוב לברך אותו".

אריה ביבי: את מה שהוא אמר לי עליך אני לא יכול להגיד.

אריה ביבי: אומרים שאי אפשר לברך את האדם בפניו.

אריה ביבי: בכל זאת, כמה מילים מותר להגיד.

אריה ביבי: בעוונותיי, באחד מהתפקידים שלי, הייתי מפקד גם בתל-אביב.

אריה ביבי: באתי לתל-אביב לאחר שהייתי מפקד רצועת עזה וצפון סיני.

אריה ביבי: לא ידעתי אז מה זה תלונות ציבור, וכל הדברים האלה.

אריה ביבי: זה מה שנקרא לבוא מבגדי עבודה לבגדי אל"ף.

אריה ביבי: קראתי אז לקצינה שמתעסקת בתלונות ציבור, והמילים הראשונות שאמרתי לה הן: "גברת, את לא תדפקי את השוטרים שלי".

אריה ביבי: ואז, היא התחילה לדמוע.

אריה ביבי: חשבתי: מה בעצם עשיתי?

אריה ביבי: הרי בתלונות הציבור אתה קולט את רחשי הציבור, ואת כאבם.

אריה ביבי: שנית, אתה גם קולט את כל שררת השלטון, ואם אתה מנווט נכון אתה יודע בדיוק איך צריך לעשות את זה, ואני בטוח שאתה תעשה את זה על הצד הטוב ביותר.

אריה ביבי: אני רואה שכל האנשים שנמצאים פה ם חובשי כיפות, ואני רוצה לומר לכם שאחד מבניי חזר בתשובה.

אריה ביבי: הוא בן שלושים, הוא מתגורר באלעד והוא רב.

אריה ביבי: הוא אמר לי: "אבא, אם אתה הולך למקומות כאלה, אתה צריך להגיד דבר מהמקורות שלנו.

אריה ביבי: ".

אריה ביבי: אני רוצה לומר כך: בפרקים הראשונים בספר בראשית נאמר כי אלוהים אומר לאדם: "אייכה?".

אריה ביבי: המפרשים אומרים: רגע, הרי הוא יודע לבבות וכליות, והוא רואה הכול, מדוע הוא אומר לאדם "אייכה?".

אריה ביבי: למעשה, הוא חיפש את האדם שבו.

אריה ביבי: אני חושב שאתה האדם הנכון במקום הנכון.

אריה ביבי: יש לי עוד שעה לדבר עליך, אבל אני אסתפק בדברים אלו כי אני חייב לרוץ לוועדת הפנים.

שלומית אבינח: אולי תוכל להיות בוועדה שלנו.

שלומית אבינח: יש לכם שלושה מקומות.

אריה ביבי: אני אשמח מאוד, אלא שאני חבר במספר ועדות.

אריה ביבי: אדם חייב להיות רציני בעבודה שהוא עושה, ולהתחלק בהרבה ועדות, ולבוא ולא לבוא לפה זה לא נראה לי רציני.

אריה ביבי: מכל מקום, אם זה יתאפשר - אני אבדוק עם דליה איציק.

אריה ביבי: אם יתאפשר לי לוותר על משהו אחר, אני אשמח.

אריה ביבי: כי אנחנו גם שמענו, וגם מושיק אמר שמורה כמוך לא מוציאים בכל עת.

אריה ביבי: אז קודם כל, תודה לכולכם.

אריה ביבי: דעו לכם שזכיתם באדם נהדר.

אריה ביבי: קודם כל, כאדם, אחר כך כיושב ראש ועדה.

אריה ביבי: תאמינו לי שיותר חשוב כאדם.

אריה ביבי: אני הייתי גם ראש אכ"א, והייתי בוחר את הקצינים שלי, והקצינים היו קצינים כנים.

אריה ביבי: אחד מהם אמר לי שהוא לא בקי בכוח אדם, ושכוח-אדם זה מקצוע, וצריך להיות פסיכולוג, וסוציולוג, ולהבחין בדקויות.

אריה ביבי: אמרתי לו שהוא לא צריך להבין את המקצוע, ושאני מחפש את האדם ואת האנושיות בכל איש.

אריה ביבי: אם יש את האנושיות, אז את היתר אני מקנה לו – אין בעיה.

אריה ביבי: יש קורסים לנושאים האלה, ואני יכול לעזור לו, העוזרים שלי יכולים לעזור לך.

אריה ביבי: אבל, קודם כל תהיה בן אדם, ותהיה אנושי ותעזור.

אריה ביבי: למעשה, זה גם התפקיד שלך, וגם התפקיד שלי.

אריה ביבי: מישהו אמר שלאדם הקטן צריך לעזור.

אריה ביבי: אבל, זה לא נכון.

אריה ביבי: אין אדם קטן.

אריה ביבי: אם אנחנו לא נדע להסתכל עין בעין באנשים, אז מקומנו לא צריך להיות פה, ולא בשום מקום.

אריה ביבי: לדעתי, אין אדם גדול, ואין אדם קטן.

אריה ביבי: צריך להסתכל בגובה העיניים בכל אדם באשר הוא, ולהגיד לו את האמת בפרצוף – גם אם היא כואבת לפעמים.

אריה ביבי: תודה רבה לכם.

אריה ביבי: תאמינו לי – היה לי כבוד להיות פה.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים.

אורי מקלב: אתה יודע שעם מושיק אנחנו תמיד מרגישים כמו אח.

אורי מקלב: אם הוא אח שלי אז אתה כבר יודע מה התפקיד שלך בתוך העניין.

אריה ביבי: מושיק עכשיו ב"פוליסי".

אריה ביבי: הוא רוצה להתרענן.

אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים לך על הדברים.

אורי מקלב: חלק מהתפקיד שלך היה מתיר אסורים.

אורי מקלב: שלומית, בבקשה

שלומית אבינח: מבחינת הוועדה - מהירות היא חלק מהעניין.

שלומית אבינח: סדר היום שלנו נקבע משבוע לשבוע, וכל בעיה שבאה היא דחופה, וגם כל נושא הוא דחוף, וזה היתרון.

שלומית אבינח: מהירות התגובה היא דבר מאוד חשוב בוועדה.

שלומית אבינח: אנחנו לא עוסקים בחקיקה, אבל יש סמכויות.

שלומית אבינח: התפקיד פה הוא לפתור בעיות, ולא לחכות.

חיים אמסלם: זה נכון שאנחנו לא עוסקים בחקיקה.

חיים אמסלם: השאלה היא האם כדאי להתמקד במיקרו או במאקרו.

שלומית אבינח: גם וגם.

אורי מקלב: אנחנו נגוון את הדברים.

שלומית אבינח: לגבי התקשורת שהערת - זה גם דבר שתלוי ביושב ראש.

שלומית אבינח: חברת הכנסת לנדבר היתה לה תקשורת מסוימת, והיא הצליחה מאוד.

אורי מקלב: נכון שיש ציבורים מסוימים שיש להם בעיות שהן ספציפיות.

אורי מקלב: המערכת בנויה לתת את השירות לאזרח הרגיל.

אורי מקלב: אבל, לעיתים המערכת לא בנויה לתת לאזרח ספציפי את השירות שהוא צריך או למגזרים ספציפיים את השירותים שהם צריכים.

אורי מקלב: בעברי הייתי חבר בעיריית ירושלים, ואז אמרתי שגם אם כל חברי המועצה יהיו אנשים חרדים, וגם אם כל הפקידים - המערכת המוניציפאלית בנויה לתת לאזרח בית ספר אולי גם סופרמרקט.

אורי מקלב: אבל, הוא צריך את הצרכים שלו בגנים.

אורי מקלב: זה מתחיל בחינוך, וזה ממשיך הלאה וממשיך הלאה, ואז המערכות לא בנויות לתת לו את השירות, ואנחנו צריכים לעשות את זה.

אורי מקלב: אין ספק שהמהירות והדברים האלה הם בהחלט היסוד.

אורי מקלב: אבל, אתם אמונים על זה.

אורי מקלב: זה חלק נכבד מהעניין הזה.

שלומית אבינח: אבל, הפניות מגיעות אליכם, אל חברי הוועדה.

אורי מקלב: פעם אמרתי שישנם שני סוגים של אנשי ציבור.

אורי מקלב: יש איש ציבור שהמטרה שלו היא שהוא יצליח לפתור את הפניות שלו, ויצליח לקדם אותן וליישם אותן - זו השאיפה והמשאלה שלו.

אורי מקלב: המטרה שלנו זה לא שיבואו אלינו ואנחנו נפתור את הבעיה, אלא שלא יצטרכו בכלל להגיע.

שלומית אבינח: זה אוטופיה.

אורי מקלב: אנחנו לא מחפשים עבודה לוועדה.

אורי מקלב: השאיפה שלנו היא שהבקשות והפניות יתמעטו, ולא יתרבו.

שלומית אבינח: זה אוטופיה.

אורי מקלב: אבל, צריך את השאיפה, ומזה נכוון.

אורי מקלב: אני מודה שוב הפעם לכל אלה שבאו והשתתפו, במיוחד לאורחים מבחוץ שהם לא אורחים אלא הם יותר מאורחים.

אורי מקלב: חלקם ליוו אותי עוד בדרכי הציבורית לפני זה במסירות.

אורי מקלב: יש להם הרבה הרבה ניסיון בפניות הציבור.

אורי מקלב: זה גם חלק ממהותם.

אורי מקלב: נמצא כאן מנהל הלשכה לשירות הציבור של "דגל התורה" בירושלים - אותו מרכז שדיברתי עליו.

אורי מקלב: נמצא כאן גם משה שיפמן שידוע כאן כעזר רב לעצם התמחותי כאן בתוך הכנסת.

אורי מקלב: משה הוא האורים והתומים לכול.

אורי מקלב: נמצא כאן הרב פינזל שהיה עוזרי במשך שנים רבות, והרב קלמן שכבר הלך, שהיום נהיה מנהל "שפע-שוק", אבל לפני כן עבדנו במשך שנה בירושלים.

אורי מקלב: שלומי נכנס לכאן.

אורי מקלב: יש כאן עוד מישהו שנמצא כאן על בסיס מקצועי, וזה אליעזר.

אורי מקלב: דרכנו הציבורית התחילה ביחד קצת לפני שמיטה לפני שלוש שביעיות?

אורי מקלב: אנחנו מכירים הרבה יותר זמן, היית חניך שלי.

אורי מקלב: אנחנו מודים לכולם, אנחנו מסיימים את הישיבה.

אורי מקלב: יש לנו עוד שתי ועדות.

אורי מקלב: תודה רבה לכולם.

שלומית אבינח: בהצלחה.

אורי מקלב: בהצלחה לכולם, תודה.