ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 23, 2009-05-05 12:45

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: הנושא: סכסוך העבודה באוניברסיטה הפתוחה.

משה גפני: בישיבה הקודמת, כשדנו בנושא האוניברסיטה הפתוחה, הדיון התקיים בוועדת הכספים הזמנית.

משה גפני: קבענו שבתוך שבועיים נמשיך את הדיון.

משה גפני: אני לא יודע אם זה נחשב המשך דיון.

משה גפני: על כל פנים, בישיבה הקודמת דנו בעניין השביתה של המרכזים והמנחים באוניברסיטה הפתוחה.

משה גפני: תוך כדי הדיון התברר לנו שאין הסכם קיבוצי.

משה גפני: התברר גם שהאוניברסיטה הפתוחה לא מתנהלת כמו שאר האוניברסיטאות.

משה גפני: ביקשנו שחברי הכנסת אלכס מילר ודב חנין, שביקשו את הדיון, ילוו את הצדדים, כי חלק מהבעיות שם נובעות מחוסר אמון.

משה גפני: קיווינו שעד הישיבה היום יגיעו להסכם והשביתה תסתיים.

משה גפני: מתוך שיחות עם נציגי העובדים, עם נשיאת האוניברסיטה ועם חברי הכנסת חנין ומילר, עולה שיש הבדל מהותי בין המנחים לבין המרכזים.

משה גפני: עם המנחים קל יותר להגיע להסכם ועם המרכזים קצת יותר קשה.

משה גפני: לפני שנתחיל בדיון, אבקש מנציג האוניברסיטה ומנציגות העובדים לומר לנו היכן הדברים עומדים נכון לרגע זה.

שרון מלכי: שלום לכולם.

שרון מלכי: שמי שרון מלכי.

שרון מלכי: אני חברה בנציגות סגל ההוראה של האוניברסיטה הפתוחה.

שרון מלכי: כפי שהרב גפני הקדים ואמר, אנחנו נמצאים פה לאחר שבועיים של שביתה.

שרון מלכי: אני מודה לרב גפני וגם לחברי הכנסת חנין ומילר על ההזמנה לדיון היום.

שרון מלכי: אני חושבת שיותר מתמיד המעורבת שלכם חיונית.

שרון מלכי: אסביר מה קרה בשבועיים האחרונים.

שרון מלכי: כבר למחרת הדיון בכנסת, היתה ישיבת משא ומתן מול ההנהלה.

שרון מלכי: לתפיסתנו הישיבה היתה אופטימית.

שרון מלכי: נציגות העובדים הציגה ויתור משמעותי.

שרון מלכי: כפי שהרב גפני הזכיר, יש אבחנה בין המרכזים למנחים.

שרון מלכי: אמרנו שאנחנו מוכנים לוותר על הסכם קיבוצי עבור עבודת ריכוז ולהסתפק בהסדר קיבוצי עבור עבודת הריכוז, לדבר על הסכם קיבוצי לפי מתווה הסגל הזוטר לעבודת ההנחיה.

שרון מלכי: סיימנו את הפגישה בהסכמה כללית שדיברה על-כך שנעשה טיוטת הסכמה, שעליה יוכלו לחתום שני הצדדים, כמובן בכפוף לאישור הרגולאטור, דהיינו, הוועדה לתכנון ותקצוב והממונה על השכר באוצר.

שרון מלכי: אם האוניברסיטה תאשר והאסיפה הכללית שלנו תאשר, נוכל לפרוץ את הדרך וכמובן להפסיק את סכסוך העבודה ואת השביתה.

שרון מלכי: במוצאי שבת, יומיים לאחר מכן, העברנו את ההצהרה הזאת לאוניברסיטה הפתוחה.

שרון מלכי: תוך חצי שעה קיבלנו טלפון מעיתונאי, שסיפר לנו שאנחנו פוצצנו את המשא ומתן.

שרון מלכי: כל מה שעשינו היה לשלוח את טיוטת ההסכמה.

שרון מלכי: זמן קצר לאחר מכן קיבלנו את זה גם בכתב מהנהלת האוניברסיטה הפתוחה, שדיברה על המסמך הזה, שכאמור מדובר בו על הסדרה במסגרת הסדר קיבוצי של עבודת הריכוז והסכם קיבוצי של עבודת ההנחיה.

שרון מלכי: ההסכמות האלה הוגדרו כקיצוניות וגובלות בחוסר תום-לב שלנו.

שרון מלכי: מיהרנו להגיב בדואר האלקטרוני, באותו אופן שנשלחה לנו אותה התייחסות, שפה מדובר בטיוטה של הצהרה ובמשא ומתן מדברים על טיוטות של הסכמים.

שרון מלכי: אני לא חושבת שאני צריכה להסביר פה את המהות של העניין הזה.

שרון מלכי: עד לפגישה אתמול לא התקיימה כל פגישה.

שרון מלכי: השביתה נמשכה, היתה החרפת צעדים מצד האוניברסיטה, דהיינו, הוראה מצד האוניברסיטה לעובדי הסגל להפסיק כל עבודה שלהם, גם כזאת שאינה קשורה לעבודת ההוראה שלהם.

שרון מלכי: זה, כמובן, צעד ציני של לחץ כלכלי שהם מנסים להפעיל על העובדים.

שרון מלכי: כמובן שזה לא היה הצעד היחיד.

שרון מלכי: בנוסף נשלחו מכתבים לכל עובדי האוניברסיטה הפתוחה, שכמובן אנחנו לא יכולים להגיע אליהם כי אין לנו את הכתובות שלהם.

שרון מלכי: המכתבים היו רצופי דיסאינפורמציה וחצאי אמיתות, כולל מכתב לקינוח שנשלח אתמול בערב.

שרון מלכי: פשוט סילופי אמת וחצאי אמיתות ואני אומרת את זה רק בשביל לא להגיד שקרים.

שרון מלכי: בעניין הגישור.

שרון מלכי: בוודאי תשמעו כאן את עניין הגישור.

שרון מלכי: האוניברסיטה הפתוחה ממשיכה להוציא את זה לתקשורת ואני בטוחה שגם הלוביסט שלהם עבר ודיבר עם רובכם.

שלי יחימוביץ': מי זה הלוביסט, הוא נמצא פה?

קריאה: כן, גברתי, אני נמצא כאן.

קריאה: אני מופיע באתר הכנסת כלוביסט של הנהלת האוניברסיטה הפתוחה.

משה גפני: אני מבקש להנחות אתכם ואת הנהלת האוניברסיטה.

משה גפני: להערכתי כל חברי הוועדה יודעים שיש משבר אמון.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת מה מצב הדברים בפועל.

משה גפני: כל מה שאת מספרת, על משבר האמון ועל הדיס-אינפורמציה, אנחנו מודעים לזה.

משה גפני: אנחנו לא הולכים להתערב בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו רוצים לתרום ולסיים את העניין הזה כך שאתם תהיו מרוצים מבחינת ההסכמים וגם שהשביתה תסתיים.

משה גפני: איפה אנחנו עומדים מבחינה תכליתית?

שרון מלכי: מבחינה תכליתית אני רוצה לחזור לעניין הגישור.

שרון מלכי: אנחנו הסכמנו לגישור.

שרון מלכי: הסכמנו על-כך בוועדה והסכמנו גם אתמול בישיבת המשא ומתן.

שרון מלכי: האוניברסיטה שבה ואומרת שאנחנו לא מסכימים לגישור.

שרון מלכי: ישנם שני דברים שאנחנו אומרים בעניין הגישור.

שרון מלכי: אלף, שהכלי הוא כלי ולא המטרה של המשא ומתן.

שרון מלכי: בשום פנים ואופן הוא לא תנאי להפסקת השביתה וגם לא להשהיה של המשא ומתן.

שרון מלכי: הוא הוא התהליך שאמור להביא אותנו למטרה של הטבת תנאי הסגל.

שרון מלכי: נכנסנו לשבוע השלישי של השביתה.

שרון מלכי: אני שמחה לשמוע שדיברת עם נשיאת האוניברסיטה הפתוחה.

שרון מלכי: אנחנו עוד לא דיברנו איתה.

שרון מלכי: הנשיאה לא מגיעה לחדר המשא ומתן, הנשיאה לא מדברת בתקשורת לסטודנטים.

משה גפני: היא אמרה לי שהמנכ"ל מייצג אותה לחלוטין.

שרון מלכי: עם כל הכבוד שיש לי למר קליבנסקי, ויש לי כבוד למר קליבנסקי, כמעסיק שלי, לנשיאה יש תפקיד רשמי.

שרון מלכי: היא הנשיאה, הוא המנכ"ל.

שרון מלכי: אנחנו נמצאים בשבוע שלישי של שביתה.

שרון מלכי: אנחנו ארגון עובדים צעיר, אותנטי.

משה גפני: מישהו משלם לכם על ימי השביתה?

שרון מלכי: נהפוך הוא.

שרון מלכי: המעט כסף שאנשים אחרים יכולים לעשות באוניברסיטה בתפקידים אחרים, מנעו מהם לעשות את זה.

שרון מלכי: זה אומר, כמובן, שגם אנשים שעובדים במשרה חלקית, מקדישים לילות כימים לעניין הזה, כולל אבדן כספי נוסף.

שרון מלכי: במקביל, האוניברסיטה הפתוחה משקיעה את מירב המאמצים לנסות לשבור את ההתארגנות שלנו על ידי תשלום הון ליועצים חיצוניים כמו עורכי-דין ולוביסטים ויועצי תקשורת.

שרון מלכי: כולם איתנו כאן כיום.

משה גפני: אמרת את זה בישיבה הקודמת ואנחנו מאמינים לך.

יעקב אדרי: מה מבקשים מאיתנו?

שרון מלכי: אני אשמח להגיע לזה.

שרון מלכי: אנחנו מבקשים מכם, חברי הוועדה, לעזור לנו ולהבין מהאוניברסיטה הפתוחה מדוע מושהה ההסכם הקיבוצי לעבודת ההנחיה לכל סגל ההוראה ומדוע האוניברסיטה הפתוחה אינה מוכנה לעשות את זה יחד עם הסדר קיבוצי לעבודת הנחיה, כמובן מול כוח לעובדים?

משה גפני: אדוני המנכ"ל.

משה גפני: ממה שהתברר בישיבה הקודמת וגם עכשיו, ברור שגם אתם מסכימים להסכם קיבוצי.

משה גפני: העובדים מסכימים לגישור.

משה גפני: כל הבעיה היא, שלא נפגשים באמצע.

משה גפני: הם שובתים, אתם לא מנהלים איתם משא ומתן 10 ימים.

משה גפני: אני לא מאשים אף-אחד, זה גם לא התפקיד שלי.

משה גפני: הוועדה לא תיכנס לתוך סכסוך העבודה.

משה גפני: הוועדה נכנסת לעניין הציבורי.

משה גפני: המציאות היא שהאוניברסיטה הפתוחה, על 50 שלוחותיה, שובתת מבחינת הסגל העיקרי של האוניברסיטה.

משה גפני: וועדת הכספים לא יכולה שלא להתייחס לכך.

משה גפני: אני לא יודע איזה צעדים אנחנו יכולים לעשות.

משה גפני: אנחנו יכולים לתת גב ציבורי לעובדים ולאוניברסיטה על מנת שהשביתה תסתיים.

משה גפני: אני שואל: האם אפשר לסכם עכשיו על גישור?

משה גפני: לסכם עכשיו על הצהרה של האוניברסיטה שאין לה שום התנגדות להסכם קיבוצי ואני אקבל את עמדת חלק מחברי הוועדה שלא מתערב בענייני השביתה.

משה גפני: האם אפשר להגיע לזה שמעכשיו יהיה מגשר וגם הות"ת יהיה חלק מהעניין?

משה גפני: יש פה הצעה של שני חברי הכנסת בעניין הגישור.

משה גפני: האם אתה, כנציג האוניברסיטה וכנציג הנשיאה, מסכים להגיע בגישור להסכם קיבוצי, אם המגשר יחליט שזה המצב?

משה גפני: כמובן לא להרע את תנאי העובדים אלא להיטיב עימם.

משה גפני: הם מסכימים לזה שיהיה מגשר.

משה גפני: תעשו עם השביתה מה שאתם רוצים.

משה גפני: מר קליבנסקי, עשית לי פרצוף.

משה גפני: הרי אין לדבר סוף.

משה גפני: הם אנשים רציניים, צעירים, אידיאליסטיים.

משה גפני: הם עוד לא התמחו בשביתות ובדברים כאלה.

משה גפני: הם עלולים להמשיך בשביתה הזאת ולקרוע את החבל.

משה גפני: אתם עלולים להגיע למצב כזה שדברים יכולים להתפרץ.

משה גפני: דבר כזה אנחנו יודעים איך הוא מתחיל, אנחנו לא יודעים איך הוא מסתיים.

מרינה סולודקין: למה הנשיאה לא מדברת, זה מעניין?

משה גפני: אנחנו הזמנו אותה.

משה גפני: היא דיברה איתי אתמול.

משה גפני: היא אמרה שנקבעו לה דברים מראש.

משה גפני: מרינה, הטבע שלי זה להאמין לאנשים עד שמתברר לי שהם שקרנים, אז אני בשלב הזה מאמין לה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

דוד קליבנסקי: זה בסדר שאתה מאמין לה, כי זאת האמת.

דוד קליבנסקי: אני אתייחס לשאלה הישירה ששאלת, אבל בכל זאת אני רוצה להקדים מספר דברים.

דוד קליבנסקי: התיאור של השתלשלות העניינים היא נכונה, למעט הדיוקים הקטנים.

דוד קליבנסקי: ביום חמישי, לאחר הישיבה האחרונה, אכן יצאנו בתחושה שהנה אנחנו פורצים דרך ומגיעים להבנות.

דוד קליבנסקי: היינו אמורים לקבל בכתב מנציגות העובדים את מה שהובן שם.

דוד קליבנסקי: להבנתנו, מה שהובן זאת באמת אותה הפרדה בהתייחסות בין מנחים למרכזים, המשך של משא ומתן או גישור ללא שביתה והתקדמות בעניין של סגירת התנאים עם המנחים.

דוד קליבנסקי: במקום המכתב הזה, שזה מה שנדון בישיבה, קיבלנו מסמך, שהוא טיוטת הסכם כמעט סופי, עם כל ההסדרים, עם כל הקנסות.

דוד קליבנסקי: לא זה מה שדובר, לא זה מה שהיה בישיבה וזה לא מסכם את הישיבה.

דוד קליבנסקי: זאת היתה דרך להגיע למשהו שלא עלה בישיבה ולחסוך את כל הדברים האחרים.

חיים אורון: מה המעמד של הנייר הזה בעיניי שני הצדדים?

דוד קליבנסקי: הם ביקשו שנחתום עליו יחד.

דב חנין: כך מנהלים משא ומתן.

דב חנין: מגישים הצעה נגדית, לא מנתקים את הקשר.

דב חנין: אתם מוסד ציבורי, אני מתפלא על ההתנהגות הזאת.

דב חנין: 10 ימים אתם לא מתעניינים.

דב חנין: קיבלתם מסמך שלא נראה לכם, אז עכשיו אתם ב"ברוגז".

דב חנין: זה פשוט מדהים.

משה גפני: לא רציתי לקרוא קריאת ביניים אבל מה שאמרת התבקש.

משה גפני: אז העבירו נייר, אז מה?

דוד קליבנסקי: אם הייתם נותנים לי לסיים אז אולי לא היה צורך בקריאות ביניים.

דוד קליבנסקי: הודענו לנציגות, באופן פורמאלי ובאופן לא פורמאלי, שהמכתב הזה לא קביל כי הוא לא מייצג ואנחנו מבקשים - - -

דב חנין: שלחתם הצעה נגדית?

דוד קליבנסקי: לא.

דב חנין: איך עושים משא ומתן, תסביר לי?

דב חנין: עושים "ברוגז".

דוד קליבנסקי: לא עשינו "ברוגז".

דוד קליבנסקי: אף פעם לא עשינו "ברוגז".

דוד קליבנסקי: אנחנו מנהלים משא ומתן תוך כדי שביתה.

דוד קליבנסקי: לא הפסקנו משא ומתן.

דב חנין: 10 ימים לא היה משא ומתן.

דוד קליבנסקי: מתוך ה-10 ימים האלה יש את יום העצמאות, את יום הזיכרון וחג.

משה גפני: תנו לו לסיים את דבריו.

דוד קליבנסקי: אנחנו לא הפסקנו מגעים, לא התעלמנו ולא ניתקנו.

דוד קליבנסקי: ביקשנו שיגיע מסמך מתקן.

דוד קליבנסקי: ביקשנו דבר פשוט והמסמך הזה לא הגיע עד היום.

דב חנין: דרשתם מהם הצעה אחרת במקום להגיש הצעה נגדית.

דוד קליבנסקי: כפי שאמרת, ואני מאמץ את זה, הם לא מורגלים במשאים ומתנים במשברי עבודה ובסכסוכי עבודה ולשמחתי הרבה גם האוניברסיטה לא מורגלת בהם.

דוד קליבנסקי: הסיכום הזה לא הגיע.

דוד קליבנסקי: לא רק זאת, נקבעה ישיבה ליום שני הקודם עם הממונה על יחסי העבודה והנציגות לא הסכימה להגיע.

דוד קליבנסקי: אפשר להציג את זה כ"ברוגז".

דוד קליבנסקי: אנחנו לא הצגנו - - -

שרון מלכי: על מה הוא מדבר?

משה גפני: שרון ושרון, רוב חברי הכנסת מבינים.

משה גפני: תעשו טובה, אל תקראו את קריאות הביניים.

משה גפני: אנחנו שומעים את מה שאמרתם ואת מה שאומר מר קליבנסקי.

משה גפני: הכול ברור, לא יעזרו קריאות הביניים.

משה גפני: אנחנו שומעים את מה שהוא אומר ואנחנו יודעים מה אתם רוצים לומר.

משה גפני: אנחנו מתנדבים בעניין הזה, אז תנו לנו להתנדב בשקט.

דוד קליבנסקי: לעניין המהותי.

דוד קליבנסקי: אנחנו מבינים, מקבלים ומסכימים.

דוד קליבנסקי: הסכמנו והצענו שיפורי תנאים, כמעט אל כל כברת הדרך אם לא את כולה, בעניין של תנאי העסקה של המנחים וחלק מהשיפורים של מרכזי ההוראה.

דוד קליבנסקי: יש דברים שאנחנו לא יכולים לעבור עליהם.

דוד קליבנסקי: הנושא של הלינקג' בין מרכזים למנחים הוא בלתי עביר מבחינתנו בהסכמים.

דוד קליבנסקי: שם אנחנו נמצאים.

דוד קליבנסקי: יש הבנות בינינו על המהות, על התנאים, על הטכניקה, על הכסף.

דוד קליבנסקי: אני חושב שיש הבנה במרבית הנושאים.

דוד קליבנסקי: אנחנו באמת מצרים על השביתה הזאת כי היא על גבם של הסטודנטים והיא לא מקדמת את העניין.

משה גפני: שאלתי שאלה, מה התשובה?

דוד קליבנסקי: התשובה היא, שאנחנו מוכנים לשבת איתם בגישור גם היום ולהמשיך במשא ומתן.

דוד קליבנסקי: אנחנו לא מוכנים לשבת בגישור תוך כדי שביתה.

משה גפני: תשובה שלילית.

דוד קליבנסקי: על גישור תוך כדי שביתה.

שלי יחימוביץ': אגב, יכול להיות שהשביתה כבר היתה מסתיימת אם הייתם מוותרים על עקרונות הברזל שלכם.

שלי יחימוביץ': זה לא החמאס פה, אלה העובדים שלכם.

דוד קליבנסקי: אני מוחה על האמירה הזאת.

שלי יחימוביץ': זכות המחאה שמורה לך.

דוד קליבנסקי: הם בשר מבשרינו.

דוד קליבנסקי: אנחנו מתייחסים אליהם בכבוד.

משה גפני: התשובה היא שלילית.

משה גפני: רצית להוסיף משהו?

דוד קליבנסקי: אנחנו מבקשים מהם לחזור למשא ומתן בלי שביתה.

משה גפני: חבר הכנסת זאב בילסקי.

משה גפני: היית ראש עירית רעננה.

משה גפני: האוניברסיטה הפתוחה נמצאת ברעננה.

זאב בילסקי: אדוני היושב ראש.

זאב בילסקי: אני מכיר את האוניברסיטה הפתוחה לא רק מיום היווסדה אלא הרבה לפני כן.

זאב בילסקי: אני חושב שזה אחד המוסדות המפוארים במדינת ישראל.

זאב בילסקי: את לא יודעת כמה מאמצים עשיתי, באופן אישי, כדי לזכות בכבוד הזה שמרכז האוניברסיטה יהיה ברעננה.

זאב בילסקי: אני מכיר את הנהלת האוניברסיטה הפתוחה.

זאב בילסקי: אני מכיר את אותם אנשים שהזכרתם, אלה שנושאים ונותנים איתכם ואלה שפחות.

זאב בילסקי: באמצעות היושב ראש, רציתי לבקש מכם לעשות כל מאמץ.

זאב בילסקי: מתוך המעט שאני מבין, יש אפשרות לסיים את העניין הזה.

זאב בילסקי: אני חש בהרבה אמוציות.

זאב בילסקי: את יודעת, פה יושבים אנשים שלפעמים המילה עוד לא נאמרת והיא כבר יוצאת החוצה.

זאב בילסקי: לא זאת הנקודה.

זאב בילסקי: התרשמתי שיש רצון טוב מאוד מצד ההנהלה.

זאב בילסקי: לי, באופן אישי, הנושא יקר בגלל כל השנים שהשקעתי.

זאב בילסקי: שמה של האוניברסיטה הפתוחה נמצא היום על כף המאזניים.

זאב בילסקי: לכן, מצאתי לנכון לבקש מכם לשבת עם ההנהלה ולנסות למצוא את הפיתרון.

זאב בילסקי: עד כמה שאני מבין, הרצון הטוב של ההנהלה מביא לכך שהפיתרון נמצא בהישג יד והוא לא רחוק.

זאב בילסקי: צריך פה הרבה שכל טוב והרבה רצון טוב.

זאב בילסקי: אני מביע את בקשתי שתעשו את זה.

זאב בילסקי: אני מעריך שאם אתם תעשו את זה, אם תביאו לכך שתופסק השביתה ותשבו עם ההנהלה - ההרגשה שלי, ואני אהיה פה גם אחר-כך - שאתם תצאו נשכרים.

זאב בילסקי: תגרמו לכך שישופרו התנאים לאותם אנשים שעובדים בתנאים מאוד קשים.

זאב בילסקי: יש גם את היום שלאחר מכן.

זאב בילסקי: אני לא יודע אם כל האנשים יודעים, שהאוניברסיטה הפתוחה היא אוניברסיטה מיוחדת.

זאב בילסקי: האנשים לא נרשמים לשנה, הם נרשמים לסמסטרים.

זאב בילסקי: זה מאפשר להרבה מאוד אנשים, שהיינו מעוניינים שילמדו, לעשות את זה.

זאב בילסקי: לכן האוניברסיטה נמצאת במצב כזה שהיא שונה מאוניברסיטאות אחרות.

זאב בילסקי: דבר אחרון.

זאב בילסקי: מיום שאני פה נפגשתי עם הרבה מאוד ראשי מוסדות להשכלה גבוהה כי כולם רוצים שהמדינה תיתן להם עוד כסף.

זאב בילסקי: מדובר בהרבה כסף.

זאב בילסקי: יש הרבה מאוד סיבות למה כל המקומות האלה נכנסו לגירעונות קטסטרופאליים ואני לא יודע אם המדינה יכולה להציע אותם מהעניין הזה.

זאב בילסקי: לכך יש השלכה גדולה מאוד והרבה מאוד אנשים שהיו צריכים לחקור ולהיות באוניברסיטה, מוצאים את מקומם בחוץ לארץ.

זאב בילסקי: לכן, האוניברסיטה הפתוחה היא אוניברסיטה מאוזנת.

זאב בילסקי: היא עושה כל מאמץ כדי להתנהל בצורה ראוייה.

זאב בילסקי: לכן, אני פונה אליכם ומבקש מכם.

זאב בילסקי: אני גר ברעננה ואני קרוב אליכם.

זאב בילסקי: אני מוכן לעשות הכול כדי לקרב בין הצדדים.

זאב בילסקי: תשבו איתם, תגיעו להסכמה לכבודה של האוניברסיטה הפתוחה.

זאב בילסקי: הרבה מאוד מונח על כף המאזניים וכולם יכולים לצאת ניזוקים.

זאב בילסקי: אם האוניברסיטה תצא ניזוקה, אנחנו מדברים פה על המוסד המפואר ביותר במדינת ישראל בתחום האקדמי, והיום שמו הטוב ועתידו נמצאים בסכנה.

זאב בילסקי: לכן, שרון א' ושרון ב', אני פונה אליכם.

זאב בילסקי: אני גר קרוב אליכם ואני מוכן לעשות כל שניתן.

זאב בילסקי: אנא, תרימו את הכפפה, תתעלו מעל אותם דברים שמעצבנים אתכם ותצאו למשא ומתן עם ההנהלה.

זאב בילסקי: מהיכרותי האישית עם האנשים, אני אומר לכם שיש להם את הרצון הטוב לסיים את זה בצורה כזאת שאתם תצאו שבעי רצון.

אלכס מילר: הבנו כבר שיש משבר אמון מאוד קשה בין הצדדים.

אלכס מילר: אני רואה שהנהלת האוניברסיטה לא מעוניינת לקבל את הצעתך.

אלכס מילר: אם לא יהיה מגשר אז אי-אפשר להתקדם.

אלכס מילר: עדיף שהצדדים יחתמו על הסכם שמתווה את עקרונות המשא ומתן ואת כל הדברים שהם מסכימים עליהם.

אלכס מילר: זאת תהיה דרך להחזיר את הסטודנטים לספסל הלימודים.

אלכס מילר: על פי המתווה הזה יוכלו הצדדים להתקדם עם אותו מגשר.

אלכס מילר: כרגע אנחנו מחפשים דרך איך לשבור את משבר האמון בין שני הצדדים.

אלכס מילר: יכול להיות שהדרך היא חתימה על טיוטה או הסכם בין שני הצדדים על עקרונות על פיהם יתנהל המשא ומתן, דהיינו, ההסכם הקיבוצי, הפרדה בין המנחים למרצים, תפקידי המגשר, שלא תהיה הרעת תנאים למנחים וכדומה.

אלכס מילר: על פי העקרונות האלה הם יוכלו להגיע להסכם, אחרי שהסטודנטים כבר יחזרו לספסל הלימודים.

אלכס מילר: משבר האמון יסתיים אם תחתמו היום על הסכם כזה.

דב חנין: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

דב חנין: עמיתיי חברה הכנסת.

דב חנין: לכאורה, מאז הישיבה הקודמת היתה התקדמות.

דב חנין: בישיבה הקודמת הסבירו לנו אנשי האוניברסיטה הפתוחה שהבעיה העיקרית היא שאי-אפשר, להתייחס כמקשה אחת אל המנחים ואל הרכזים כי יש הבדלים.

דב חנין: נראה לי שנציגות העובדים עשתה ויתור משמעותי, ואמרה שהיא מוכנה לשני מסלולים נפרדים.

דב חנין: הם מוכנים להידברות על המנחים, לפי העיקרון של הסכם קיבוצי עליו הוסכם בישיבה הקודמת, והידברות אחרת לגבי הרכזים, מכיוון שהתנאים הם אחרים והמורכבות היא שונה.

דב חנין: אחרי הצעד הדרמאטי הזה שעשתה נציגות העובדים, ציפיתי לתומי שהדברים מגיעים לידי פיתרון.

דב חנין: כששמעתי מהם, לקראת העברת המכתב אליכם, שהם מסכימים לרעיון הזה, חשבתי לתומי שהשביתה עומדת בפני סיום, שהסכסוך הזה עומד להסתיים.

דב חנין: אני מאוד מתפלא על ההתנהגות של נציגות האוניברסיטה הפתוחה.

דב חנין: חברי חבר הכנסת בילסקי, אני מאוד אוהב את המוסד הזה, בעצמי למדתי בו ואני מאוד אוהב אותו והוא יקר לי.

דב חנין: לצערי הגדול אתם מתנהגים בצורה שאי-אפשר להבין אותה.

דב חנין: אני מתייחס גם להפסקת המשא ומתן ל-10 ימים וגם למכתבים שאתם שולחים.

דב חנין: הרי אנחנו רוצים להביא את העניין הזה לסיום.

דב חנין: אני רוצה להתייחס בקצרה לשלוש נקודות.

דב חנין: נקודה ראשונה: אני חושב שהדברים שאמר יושב ראש הוועדה בתחילת הישיבה הם המפתח לפיתרון.

דב חנין: ביחס למנחים אנחנו מדברים על הסכם קיבוצי ללא הרעת תנאים.

דב חנין: ודאי שלא יכול להעלות על הדעת מצב שבו עובדים יסכימו להסכים לשבות כדי שהתנאים שלהם יהיו יותר גרועים ממה שהם נכנסו לשביתה.

דב חנין: אני רוצה להזכיר לכל חברי הוועדה על מה אנחנו מדברים פה.

דב חנין: אנחנו מדברים על עובדים שעובדים סמסטר אחד, במשך שלושה חודשים, ואחר כך הם מפוטרים, בלי לדעת אם הם ממשיכים לעבוד.

דב חנין: הם עובדים שעובדים ללא תנאים סוציאליים.

דב חנין: בדיון הקודם של הוועדה - - -

דוד קליבנסקי: זה לא נכון שהם עובדים ללא תנאים סוציאליים.

דב חנין: הם עובדים ללא תנאים סוציאליים, אני מוכן להתווכח איתך ולהסביר לך למה.

דוד קליבנסקי: הם לא מפוטרים אחרי סמסטר.

דב חנין: הם גם מפוטרים אחרי סמסטר.

דוד קליבנסקי: הצענו מעבר להסכם הסגל הזוטר, שהושג רק בדצמבר האחרון.

ציון פיניאן: זה ממש תנאי עבדות.

דוד קליבנסקי: זה ממש לא נכון.

דב חנין: מר קליבנסקי, אני אומר שההצעה שהועלתה פה מטעם יו"ר הוועדה, היא הצעה מאוד הגיונית והיא לגמרי מסתדרת עם הדברים שעליהם אתם דיברתם בישיבה הקודמת.

דב חנין: אם זה ממילא המצב ואתם מוכנים לזה, מה טוב.

דב חנין: הסכם קיבוצי בלי הרעת תנאים – מצוין.

דב חנין: הרעיון של הגישור, אני מבין שגם כן מקובל ברמה העקרונית.

דב חנין: את יתר הדברים אפשר להמשיך לעשות במשא ומתן מואץ.

דב חנין: אני חושב שהדרישה שלכם להפסיק מייד את השביתה, פשוט מתבססת על הערכת מצב מוטעית.

דב חנין: אמרת שהעובדים האלה הם בשר מבשרכם, אז אני רוצה לומר לך, כמי שמכיר את ציבור העובדים, שזה ציבור עובדים מאוד מאוד נבון.

דב חנין: אני לא חושב שזה ריאלי, מבחינתכם, לצפות שבהתנהלות של משיכת זמן אתם תשברו אותם.

דב חנין: אתם לא תשברו אותם.

דב חנין: אתם תגרמו לנזק למוסד ציבורי שכולנו דואגים לו.

דב חנין: לכן אני מציע, אם אתם דואגים לסטודנטים, אם אתם דואגים למוסד, תיכנסו איתם למשא ומתן מואץ.

דב חנין: הסכמנו על העקרונות הבסיסיים, קדימה.

דב חנין: תוך שלושה-ארבעה ימים אפשר לסיים.

מרינה סולודקין: אני לא חברה בוועדת הכספים אבל באתי להשתתף בדיון מכיוון שאני תומכת באוניברסיטה הפתוחה.

מרינה סולודקין: אני לא מכירה את הנשיאה, לא מכירה את המנחים ואת הרכזים.

מרינה סולודקין: יש לכם לימודי חוץ והם נותנים קורסים בשפה הרוסית של לימודי יהדות, לימודי מדינת ישראל והיסטוריה של העם היהודי.

מרינה סולודקין: כל שנה אני מקבלת מכם ספרי לימוד באיכות מאוד גבוהה.

מרינה סולודקין: אני חייבת לומר לכם שאני מאוד מפחדת מהשביתה הזאת מפני שהם הפסיקו את הלימודים.

מרינה סולודקין: זאת אומרת שאולי הסטודנטים שהיו לכם בחוץ, יגיעו למקומות אחרים.

מרינה סולודקין: יש לכם 15,000 בוגרים בטריטוריה של ברית המועצות לשעבר.

מרינה סולודקין: אין לנו שם הסברה למען העם היהודי, זאת ההסברה הכי טובה, הכי איכותית שאפשר לעשות.

מרינה סולודקין: ממה שאני שומעת, ואני עוקבת אחרי השביתה הזאת.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהנשיאה עושה טעות שהיא לא מדברת.

מרינה סולודקין: היא מקבלת כסף כדי להיות נשיאה וזה מתפקידה לפתור את הבעיות ולדבר עם העובדים.

מרינה סולודקין: אני חושבת שצריכים למסור לה את הנושא הזה מפני שאם היא לא משתתפת בסכסוך כל-כך חמור, אז היא לא מתפקדת.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר שעבדתי בשלושה מוסדות אקדמאים: האוניברסיטה של מוסקבה, האוניברסיטה העברית, וגם במוסד דומה לאוניברסיטה הפתוחה שעסק בנושא של פיננסים וכלכלה.

מרינה סולודקין: גם שם רכזים ומנחים למוסד מסוג של אוניברסיטה פתוחה הם מאוד חשובים.

מרינה סולודקין: בלעדיהם אין לימודים.

אורי אריאל: תודה אדוני היושב ראש.

אורי אריאל: המצב הזה הוא לא נסבל.

אורי אריאל: אני לא צריך לשכנע, אני חושב שכולם מבינים.

אורי אריאל: הראשונים שנפגעים אלה הסטודנטים.

אורי אריאל: הם הקליינטים והם "חוטפים".

אורי אריאל: הם לא מבינים מי נגד מי, אבל הם לא לומדים.

אורי אריאל: אני רוצה לפנות אליכם, לא בגלל שהאוניברסיטה דורשת את זה.

אורי אריאל: תעשו צעד יוצא דופן, מחווה, לשבוע ימים.

אורי אריאל: הקציבו לכך ימים, לא שבועות.

אורי אריאל: אם בזמן הזה האוניברסיטה תגיע איתכם להסדר, מה טוב הוא אוהליך יעקב.

אורי אריאל: אם לא, אתם יכולים לחזור לשבות.

אורי אריאל: אז כל הוועדה הזאת תעמוד לימינכם בצורה יותר חזקה.

אורי אריאל: פה, לפחות, עומדים לימינכם.

אורי אריאל: אדוני היושב ראש, אני להציע זאת כהצעה של הוועדה, להפסיק את השביתה לשבוע ימים.

משה גפני: להפסיק את השביתה?

משה גפני: בישיבה הקודמת ביקשתי ועכשיו אני לא מבקש עכשיו.

משה גפני: אם הוא היה מסכים לגישור, אז הייתי מבקש.

דוד קליבנסקי: אנחנו מוכנים לגישור.

משה גפני: מר קליבנסקי, זה בסדר גמור.

משה גפני: תאמין לי, אני סיימתי בית ספר יסודי, אני הבנתי.

חיים אורון: אפילו רוני בראון ניהל משא ומתן עם הסגל הזוטר בזמן השביתה.

דוד קליבנסקי: אני לא אמרתי שאנחנו לא מנהלים משא ומתן.

משה גפני: חבר הכנסת אריאל, אני מתנצל על הערת הביניים שלי, היא לא היתה במקום.

אורי אריאל: ביקשתי ממך וענית לי.

אורי אריאל: אני חוזר על בקשתי אליכם, שתיתנו מספר ימים מאוד מצומצם, אולי אפילו עד סוף השבוע.

אורי אריאל: זאת תהיה בשורה גדולה לסטודנטים.

אורי אריאל: אם לא יימצא פיתרון, דהיינו, חוזה חתום, תחזרו לשבות.

אורי אריאל: אז אני מציע שהוועדה תשים צוות מצומצם מטעם הוועדה שילווה את המשא ומתן, כולל הגעה לאוניברסיטה הפתוחה בשבוע הבא כדי לשבת איתם לראות איך אפשר לקדם את הפיתרון.

שלי יחימוביץ': מהדברים שעלו פה עולה תמונה ברורה.

שלי יחימוביץ': ההנהלה פשוט מנסה לשבור את השביתה.

שלי יחימוביץ': כרגע זאת ההחלטה שלהם, לשבור את השביתה בכל מחיר ויהי מה.

שלי יחימוביץ': אם לא כך, הם כבר היו יושבים איתם יום-יום ושעה שעה ומגיעים להסכמות.

שלי יחימוביץ': יש פה צד שרוצה לדבר ומעוניין לדבר.

שלי יחימוביץ': שמעתי בין השורות שהמגשר יתחיל בפעולתו והם יסכימו למגשר ובלבד שהשביתה תופסק.

שלי יחימוביץ': אני ממש מבקשת מהוועדה הזאת לא לעסוק בשביתה.

שלי יחימוביץ': השביתה היא לא הבעיה.

שלי יחימוביץ': הבעיה היא הניצול של האנשים האלה.

שלי יחימוביץ': מדובר ב- 1,200 עובדים מעולים, אקדמאים, אנשים מסורים לתפקידם, שעושים עבודה טובה, שמועסקים בתת-תנאים.

דוד קליבנסקי: זה ממש לא תת תנאים.

משה גפני: הדברים האלה נאמרו בישיבה הקודמת.

משה גפני: אני לא רוצה על זה קריאות ביניים.

משה גפני: אגב, שיניתי את דעתי מהישיבה הקודמת לגבי השביתה אבל אני לא רוצה להפריע לך.

שלי יחימוביץ': עבדות זה לא רק לעבוד בחומר ובלבנים.

שלי יחימוביץ': יש גם עבדים שהם צווארון לבן.

שלי יחימוביץ': למשל, הסגל הזוטר באוניברסיטאות או העוזרים המשפטיים בבתי המשפט או עובד הייטק שמועסקים בחוזים גלובאליים נמוכים ל-24 שעות ביממה- יש עבדות מודרנית.

שלי יחימוביץ': הם מועסקים בעבדות מודרנית.

שלי יחימוביץ': יש פה התנהלות שהיא התנהלות כוחנית, מניפולטיבית, עם הלוביסטים ועם עורכי הדין היקרים שלכם והדלפות מהישיבות, שנעשות שלא בתום לב, כדי להטיל רבב בצד השני.

שלי יחימוביץ': הרי אם הייתם רוצים, הייתם יושבים איתם.

שלי יחימוביץ': אתם לא יושבים איתם.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להגיד משהו על המגשר.

שלי יחימוביץ': אני תומכת במגשר, למרות שזאת לא החלטה שלי, זאת החלטה של הצדדים, כמובן.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, לא יכול להיות שהמגשר יהיה הות"ת.

משה גפני: זאת לא היתה ההצעה.

שלי יחימוביץ': הות"ת הוא בעל עניין.

שלי יחימוביץ': צריך כאן מגשר חיצוני, שמקובל לחלוטין על כל הצדדים.

משה גפני: הות"ת מהווה גורם אובייקטיבי.

שלי יחימוביץ': מתי מגשר נכנס?

שלי יחימוביץ': מגשר נכנס אחרי שכבר נכנסים למשא ומתן, יש מהמורה ואז כדי לטפל במהמורה מביאים מגשר.

שלי יחימוביץ': כאן לא היה ניסיון כן ואותנטי לגשר על המהמורות.

שלי יחימוביץ': אם יש הסכמה למנות מגשר שמקובל על שני הצדדים, זה בסדר, אבל בשם פנים ואופן לא לקשר את זה לשביתה.

משה גפני: אין הסכמה.

שלי יחימוביץ': אתם החלטתם שאתם שוברים אותה והמטרה שלכם היא להפסיק את השביתה ולא להביא לתשלום הוגן ולקיום חוקי העבודה וחוקי המגן הבסיסיים וזכויות העובדים ביחס אליהם.

שלי יחימוביץ': אני מציעה שלא נקרא להפסיק את השביתה, נצדד במגשר, אבל נקרא לסדר את ההנהלה, שגם מפיצה דברים לא נכונים.

שלי יחימוביץ': למשל, שר החינוך שאל אותי מה המצב בשביתה.

שלי יחימוביץ': הוא הטיל על המנכ"ל לבדוק מה המצב.

שלי יחימוביץ': המנכ"ל, מטבע הדברים, דיבר עם הנהלת האוניברסיטה.

שלי יחימוביץ': הנהלת האוניברסיטה מסרה למנכ"ל שהעובדים לא מוכנים בשום אופן לגישור.

שלי יחימוביץ': יש כאן כזב ואינפורמציה לא נכונה.

שלי יחימוביץ': ביקשתי משר החינוך לשמוע את נציגי העובדים.

שלי יחימוביץ': הוא אמר שבין מאבק למאבק בתקציב, הוא ימצא זמן גם לכך.

חיים אורון: אנחנו לא מדברים על בורר.

חיים אורון: אני אומר זאת לאוניברסיטה.

חיים אורון: מי שרוצה להציע בוררות, אני לא מציע בורר.

חיים אורון: בורר זה ששני הצדדים חותמים על נייר ובסוף הבורר יחליט אם לא יגיעו להסכמות.

חיים אורון: אם אני מבין נכון את הגישור, המגשר הוא אחד מכלי המשא ומתן.

חיים אורון: לכן, הטענה שלא יתנהל משא ומתן בזמן שביתה, או שלא יהיה גישור בזמן שביתה, היא ערבוב של העניינים.

חיים אורון: אם היינו אומרים שיש בורר ואתם תטענו שכשיש בורר לא עושים שביתה, אני לא מתערב בעניין הזה.

חיים אורון: לדעתי למגשר יש שלושה תפקידים.

חיים אורון: התפקיד הראשון זה להיכנס במקום שבו אי-האמון הוא עד השמיים, ושמענו את זה פה.

חיים אורון: התפקיד השני הוא בכל זאת להביא ניסיון מכמה מקומות.

חיים אורון: אני מקווה שתבחרו מגשר שיש לו ניסיון ושהוא התגבר על פערים יותר גדולים מאשר פה.

חיים אורון: הדבר האחרון, שני הצדדים שמגיעים ברגע מסוים לויכוח והם מרגישים שנוצר אמון כזה כלפי המגשר, והם נותנים לו להכריע.

חיים אורון: לכן, התהליך של המשא ומתן מכיל בתוכו גם את עניין המגשר.

חיים אורון: יכול להיות שתשבו, ואחרי שתי ישיבות עם המגשר, המגשר יגיד שהתקדמתם מספיק.

חיים אורון: אני לא רוצה להתערב בעניין הזה.

חיים אורון: התניית העניין של הכניסה לגישור בהפסקת השביתה, היא ניסיון לשבור את השביתה.

חיים אורון: אני לא בסיפור הזה.

חיים אורון: אתם מכניסים את כל העסק הזה לפינה.

חיים אורון: כבר הייתי בחיי בשניים או שלושה משאים ומתנים.

חיים אורון: אני לא מבין את ההיגיון שלכם בעניין הזה, אלא אם כן יש לכם הנחה שאפשר לשבור אחד את השני.

חיים אורון: אם אין הנחה כזאת ואם תופסים את תפקידו של המגשר, אני לא חושב שצריך לחתום פה חתימות מי יודע מה למגשר.

חיים אורון: אני לא מציע פה בורר.

חיים אורון: מדובר על אדם שיביא מניסיונו.

חיים אורון: אלוהים אדירים, ניהלו את המשא ומתן ורוני בראון בא לכנסת ואמר שעד שלא תיפסק השביתה, לא יהיה משא ומתן.

חיים אורון: ירד מהדוכן, קיבל פתק, במקרה ממני, וניהל משא ומתן על הפתק הזה.

חיים אורון: יש עוד עשרות מקרים כאלה.

חיים אורון: אין ספור פעמים אמרו למזכירי ההסתדרות שעד שהם לא יפסיקו את השביתה לא יתנהל משא ומתן, ואחרי שזה קצת כאב, ניהלו משא ומתן.

חיים אורון: כך זה היה עם האחיות, עם הרופאים ועם הורים.

חיים אורון: ניהלו משאים ומתנים תוך כדי שביתות.

חיים אורון: תעשו כל אחד צעד, אולי האמון יחזור.

חיים אורון: בשלב מסוים הבנתי שהחיבור הזה של המנחים ושל המרכזים יוצר קושי מהותי וגם קושי פורמאלי.

חיים אורון: נוצרה פה הבדלה.

חיים אורון: אני הקשבתי, פה מדובר על הסכם קיבוצי ועל הסדר קיבוצי.

חיים אורון: העברית מספיק גמישה.

חיים אורון: בסדר, אבל צריך לשבת ולדבר.

חיים אורון: לא במקרה הם לא אמרו הסכם קיבוצי על המרכזים.

חיים אורון: הם השתמשו במילה "הסדר" ואתם רוצים שיקראו לזה "נייר הסכמות".

חיים אורון: תמצאו את המילים המתאימות.

חיים אורון: אני לא מתנדב להיות מגשר ואני לא הולך להיות מגשר, אבל ברור לי שאדם עם קצת ניסיון, עם קצת רצון טוב, שלא מעורב רגשית – זה לא נראה סכסוך כזה גדול.

חיים אורון: תאמינו לי, יש בחוץ שביתה של 800 עובדי חיפה כימיקלים.

חיים אורון: גם "הברוך" הרבה יותר גדול.

משה גפני: אנחנו אמורים לקיים בשבוע הבא ישיבה בנושא.

חיים אורון: שם המצב הרבה יותר קשה.

חיים אורון: כאן, לכאורה, כולם מבינים שאין לאן לברוח.

חיים אורון: שם אפשר לברוח, אפשר לסגור את חיפה כימיקלים ושום דבר לא יקרה.

קריאה: אני מהאוניברסיטה הפתוחה ואני מבקש זכות דיבור.

משה גפני: רשמתי את הבקשה שלכם, אחליט לגביה.

רונית תירוש: קיבלתי טלפון מאנשים שמייצגים את האוניברסיטה והם הסבירו לי שהם קיבלו מסמך שכבר מהווה את ההסכם הקיבוצי ושכבר יש בו את כל התנאים.

רונית תירוש: ביקשתי לראות את המסמך ועיינתי בו.

רונית תירוש: אני לא חושבת שזה נראה כמו הסכם קיבוצי, אם כי יש בו ירידה לפרטים ובאמת לא נכון כבר בשלב הזה לסגור אותם.

רונית תירוש: מה שכן חזר על עצמו, וזה בניגוד למה שנאמר לי אתמול, שהם למעשה חורגים בדרישות שלהם ממה שקיים לגבי הסכמים של ות"ת עם אוניברסיטאות וסגלי הוראה אחרים.

רונית תירוש: לפחות פעמיים ראיתי בכתובים שהם מבקשים תנאים של סגל זוטר, ולא מעבר, ובסוף הם אומרים שההסכם ייחתם בכפוף להסכם ות"ת.

רונית תירוש: על פניו, לא נראה לי שהם חרגו.

רונית תירוש: שוב, כמו שאמר ג'ומס, אני לא יורדת לפרטים של ההסכמים עצמם ואני לא המגשרת.

רונית תירוש: אני רוצה להשמיע קול לגבי הסטודנטים.

רונית תירוש: זה נכון שניהלו וינהלו כנראה משאים ומתנים תוך כדי שביתות.

רונית תירוש: ראינו איזה נגרם לסטודנטים בשל שביתות שהיו בשנים האחרונות.

רונית תירוש: אחר כך הלחיצו אותם בחגים, ויתרו להם על שעות, תואר זה לא תואר, הלימודים כבר לא לימודים.

רונית תירוש: מה, אנחנו רוצים לעשות "וי" שהם למדו איקס שעות?

רונית תירוש: אנחנו רוצים שהם יפנימו את הלמידה.

רונית תירוש: לכן אני רוצה לבקש מסגלי ההוראה לנקוט בצעד חריג, בצעד שמשדר אמון, למען הסטודנטים.

רונית תירוש: אתם יכולים לחוש שלחברי הוועדה יש נטייה למען העובדים ואנחנו מאוד חשדניים, לפחות אני, לגבי המעסיק.

רונית תירוש: לכן הייתי מבקשת שתקבלו החלטה ראויה לחזור ללימודים ותוך כדי להגביל את משך ההתדיינות מול המגשר או המפשר.

רונית תירוש: את שלכם השגתם, העליתם את זה לסדר-היום.

רונית תירוש: הנזק כבר נעשה, הם מבינים בדיוק את נזקי השביתה.

רונית תירוש: הכנסת מטפלת בכם, יושב ראש הוועדה מגלה אמפטיה רבה ויעקוב אחרי הדברים.

רונית תירוש: לא נזנח אתכם ולא נזניח אתכם.

רונית תירוש: לכן אני מאוד מבקשת שתעשו צעד שמראה קצת רצון טוב.

רונית תירוש: תפסיקו את השביתה ואם תיראו שהדברים לא הולכים בכיוון הנכון, תמיד אפשר לחדש את השביתה.

רונית תירוש: אז, אגב, הנזק לסטודנטים יהיה הרבה יותר גדול כאשר חוזרים ללימודים ואז שוב מפסיקים.

רונית תירוש: הייתי לוקחת את הסיכון, מפסיקה את השביתה, הולכת למגשר, להגביל את זה במשך זמן תוך כדי מעקב של יו"ר הוועדה.

ציון פיניאן: דברי הרישה של המנכ"ל לא הותירו ספק שהם פשוט לא רוצים להגיע להסדר.

ציון פיניאן: האנשים לא מעוניינים בהסדר, הם מעוניינים להמשיך במה שקיים.

ציון פיניאן: כשהזכרנו את המילה עבדות אתם כעסתם.

ציון פיניאן: אני לא מכיר עוד מוסד אקדמי שמעסיק עובדים בתנאים שאתם מעסיקים.

ציון פיניאן: בישיבה הקודמת תמכתי, יחד עם היושב ראש ועם חבר הכנסת מילר, בהפסקת השביתה.

ציון פיניאן: היום אני חושב שלא צריך לתמוך בהפסקת השביתה כי אין לכם שום עניין להגיע להסדר.

ציון פיניאן: היום אני תומך שהם ימשיכו בשביתה.

משה גפני: גם זה לא, אבל אנחנו חוזרים בנו ממה שהסכמנו בפעם הקודמת.

פניה קירשנבאום: כולנו הבנו שיש פה חילוקי דעות ואני לא רוצה לחזור על הדברים.

פניה קירשנבאום: משום מה, שביתת הפרופסורים מתקבל יותר ברור מול שביתות של הסגן הזוטר, מנחים או אחרים.

פניה קירשנבאום: ברור לי שלכל מוסד, כמו האוניברסיטה הפתוחה, יש לו מטרה להעניק השכלה גבוהה לציבור.

פניה קירשנבאום: חבל לי שהמטרה הזאת מתפספסת והסטודנטים לא נמצאים ולא לומדים.

פניה קירשנבאום: דבר כזה לא היה קורה באוניברסיטאות כמו אוקספורד או הרווארד, ולכן הם נמצאים בין 100 האוניברסיטאות המובילות.

פניה קירשנבאום: הם עובדים על מחקר, על תמרוץ מצטיינים, גם בהוראה וגם סטודנטים.

פניה קירשנבאום: המצב של ההשכלה הגבוהה בארץ מנציח הבינוניות שיש בארץ ולא מקדם אותנו לשום מקום.

פניה קירשנבאום: במקום להצמיח את המרצים המוצלחים ביותר ולתמרץ אותם, במקום ללמד את הסטודנטים ולהביא אותם לרמה יותר גבוהה, אנחנו מתעסקים במשבר הזה ולא במטרה לשמה הוקם המוסד שלכם.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שגם בחינוך התיכוני צריך לעשות הפרטה ולתמרץ את המורים הטובים ביותר.

פניה קירשנבאום: אני לא חושבת שהסכם קיבוצי הוא הפיתרון כי המרצים הטובים, הרכזים הטובים והסגל האחר, צריך למצוא דרך לתמרץ אותם.

פניה קירשנבאום: לדעתי הגישה צריכה להיות קצת אחרת.

יעקב אדרי: לא הייתי בדיון הקודם אבל קראנו ושמענו.

יעקב אדרי: הנהלות של גופים שונים, לא כל-כך אוהבים שמקימים להם תאגידים, איגודים או ועדי עובדים.

יעקב אדרי: אנחנו מכירים את זה בכל המקומות.

יעקב אדרי: נראה לי שגם אתם לא מתלהבים מהעסק הזה, וזאת בלשון המעטה.

יעקב אדרי: אני מציע לכם לא ללכת על גישה של לשבור אותם עד הסוף.

יעקב אדרי: אני מציע לכם לא ללכת לגישה הזאת כי לא תקבלו תמיכה ועידוד בעניין הזה.

יעקב אדרי: יש לי יתרון, לא דיברתי עם אף אחד מהצדדים.

יעקב אדרי: הגישה שלכם לא נכונה.

יעקב אדרי: אני מציע לכם להיכנס להידברות כי הנפגעים הראשיים הם התלמידים.

יעקב אדרי: תגמרו עם זה כמה שיותר מהר, כי בינתיים שמכם הטוב נפגע בכל התהליך המייגע הזה.

שגיא בן-חור: אתמול התקשרה אלי סטודנטית שהתפטרה מעבודתה כדי ללמוד 4 קורסים באוניברסיטה הפתוחה ושעבורם שילמה 8,000 שקלים.

שגיא בן-חור: היא יושבת בבית, לא עובדת, שילמה כסף ולא יכולה לסיים את התואר.

שגיא בן-חור: אין לזה אח ורע ולא נשמע לי הגיוני, ובעיניי זה חמור מאוד שהשביתה נמשכת 10 ימים.

שגיא בן-חור: אני לא נכנס לויכוח מי אשם.

שגיא בן-חור: חמור ששני צדדים מאוד מכובדים, אנשי אקדמיה ואנשי ניהול של האוניברסיטה הפתוחה לא יכולים לשבת ומתנהלים כמו ילדים קטנים שנותנים תנאים אחד לשני.

שגיא בן-חור: לא יכול להיות ששבוע שלם לא יתקיים משא ומתן כש-45,000 סטודנטים יושבים בבית.

שגיא בן-חור: נקודה שניה.

שגיא בן-חור: שר החינוך מופקד על מערכת ההשכלה הגבוהה.

שגיא בן-חור: 20% מהמערכת שובתת.

שגיא בן-חור: שר החינוך לא משמיע את קולו.

שגיא בן-חור: עם כל הכבוד, לשלוח את מנכ"ל המשרד, שירים טלפון לנשיאת האוניברסיטה כדי לשאול מה העניינים, בעיניי זאת לא מעורבות.

שגיא בן-חור: אני מצפה שהוא ימנה אדם וגורם מטעמו שייכנס לעובי הקורה ויהיה מעורב במשא ומתן בצורה אקטיבית.

שגיא בן-חור: מחר אנחנו מקיימים הפגנה מול משרד החינוך בתל-אביב.

שגיא בן-חור: ב-07:30 בבוקר נגיע עם שעונים מעוררים כדי להעיר את שר החינוך מהתרדמת שבה הוא נמצא.

יצחק וקנין: שר החינוך מעורב בכל.

יצחק וקנין: שר החינוך יודע ומעורב בכל.

תמיר ברשד: אני רוצה להעיר לדבריה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שאמרה שהסגל הזוטר באוניברסיטאות מועסק עדיין בתנאים לא הוגנים.

תמיר ברשד: העניין הזה נגמר, ובניגוד לדעת האוניברסיטאות ות"ת כפתה את העניין הזה.

שלי יחימוביץ': אתה צודק, זה נכון.

תמיר ברשד: צריך לראות את ות"ת לא תמיד כמי שמגנה על תקציב האוניברסיטאות אלא גם רואה את עצמה כגורם חברתי.

שלי יחימוביץ': ההערה שלך מתקבלת ואתה צודק.

משה גפני: גם בישיבה הקודמת, העמדה שלכם היתה קונסטרוקטיבית.

תמיר ברשד: בין שני הגופים אין תקשורת, הם פשוט לא מדברים באותה שפה.

תמיר ברשד: אני אומר את זה כמי שמלווה את העניין הזה חודשים רבים.

תמיר ברשד: בחודש ינואר האוניברסיטה ביקשה מות"ת ללוות את העניין ומינו אותי ללוות את העסק.

תמיר ברשד: בפועל, כשהאוניברסיטה רוצה, היא מערבת וכשהיא לא רוצה, היא לא מערבת ואותו דבר הסגל.

תמיר ברשד: אני חושב שהסגל היה קצת תמים בהגשת הטיוטה להסכם הבנות כי נכתבו שם דברים שהם לא התכוונו שישתמעו, כפי שהשתמע בצד של האוניברסיטה.

תמיר ברשד: אם באמת הם יישבו בצורה מסודרת, עם גורם מגשר ביניהם, לדעתי הדברים יכולים להיסגר ב-24 שעות.

משה גפני: אני לא נותן אפשרות תגובה לאוניברסיטה ולעובדים.

משה גפני: אני לא מסיים את הדיון.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם מה אני מתכוון לעשות.

משה גפני: אני חושב שהנהלת האוניברסיטה היא הנהלה מצוינת והכל בסדר.

משה גפני: קרו פה שני דברים ששינו את דעתי.

משה גפני: במשך כל הימים האלה לא התנהל משא ומתן.

משה גפני: המשא המתן הראשון מאז הישיבה הקודמת התנהל רק אתמול.

משה גפני: מר קליבנסקי, דיברתי איתך על-כך שהישיבה הבאה תהיה ביום שישי.

משה גפני: עם כל הכבוד ליום העצמאות – אני רוצה להגיד לך שביום העצמאות היו לי כמה טלפונים מיושב ראש הקואליציה מפני שהיו דברים דחופים.

משה גפני: על פי ההלכה, מותר ביום העצמאות לדבר בטלפון וגם לשבת.

משה גפני: אפשר גם במוצאי יום העצמאות.

משה גפני: מוזר, מוזר, מוזר.

משה גפני: התקשרתי לנציגי העובדים והם אמרו שהם מוכנים לשבת גם ביום שישי וגם במוצאי שבת.

משה גפני: דיברנו שאולי תהיה ישיבה ביום שני.

משה גפני: על כל פנים, אם היה לי נושא בוער ואני רואה שיש שביתה במוסד שאני מופקד עליו, שהסטודנטים סובלים והמושא ומתן לא מתקדם – אז הם שלחו נייר.

משה גפני: אמרנו שאין להם ניסיון במשא ומתן.

משה גפני: לצערי, גם לכם אין ניסיון.

משה גפני: לכן לא יושבים, הרי זה המוסד שלכם?

משה גפני: הדבר השני הוא שנדלקה אצלי נורה אדומה והבנתי מה היה בישיבה הקודמת.

משה גפני: אצלך המגשר זה הפרס.

דוד קליבנסקי: לא.

משה גפני: ההבנה שלי היא רק מה שהקדוש ברוך הוא חנן אותי.

משה גפני: אני לא יכול לדעת יותר מזה.

משה גפני: בהתחלה לא הבנתי אבל עכשיו תפסתי:

משה גפני: אתה אומר כל הזמן מגשר ואתה לא מסכים למגשר.

משה גפני: מה זה המגשר?

משה גפני: המגשר הוא כלי.

דוד קליבנסקי: אני מסכים.

משה גפני: לא.

משה גפני: כל חברי הכנסת אומרים את אותו דבר, המגשר הוא כלי.

משה גפני: יש משבר אמון, לא מצליחים להתקדם, אז שמים מגשר.

משה גפני: אתה אומר שאתה לא מסכים למגשר אלא אם כן יפסיקו את השביתה.

דוד קליבנסקי: אני מתקן, לא אמרתי לא מסכים, ואם אמרתי, אז הסברתי לא נכון.

דוד קליבנסקי: אמרתי שאנחנו מעדיפים גישור, או לזה לפחות התכוונתי.

משה גפני: אני שואל את השאלה ששאלתי בתחילת הישיבה.

משה גפני: האם אתה - - -

דוד קליבנסקי: אנחנו הצענו גישור.

שרון מלכי: אבל אמרתם אתמול שזה בתנאי - - -

משה גפני: אני מבקש שלא תעזרו לי.

משה גפני: בתחילת הישיבה שאלתי אותך האם אתה מסכים למגשר.

דוד קליבנסקי: אני מסכים למגשר, אני הצעתי מגשר.

משה גפני: והשביתה נמשכת.

דוד קליבנסקי: זאת בעיה.

חיים אורון: אני מציע שדוד קליבנסקי יילך לנשיאה - - -

משה גפני: אני מסיים עכשיו את הישיבה.

משה גפני: אני הולך להזמין אלי את הנשיאה.

משה גפני: אני אבקש ששני הצדדים יבואו.

משה גפני: יתנהל משא ומתן אצלי לא על הפרטים, אלא איך מנהלים משא ומתן בבוקר ובצהריים ובערב ושהנשיאה תהיה בעניין.

משה גפני: אני מאמין לה שהיא לא יכלה לבוא לישיבה הזאת כי היו לה דברים אחרים.

משה גפני: אנחנו נתאם איתה מועד למחר.

משה גפני: אם לא מחר, אז ליום חמישי.

משה גפני: אם לא יום חמישי, אז ביום שישי.

משה גפני: אני הולך להקדיש לזה זמן.

משה גפני: אגב, עם כל הכבוד לאוניברסיטה הפתוחה, יש לי הרבה דברים אחרים לעשות.

משה גפני: מתי שיהיה נוח לנשיאה, תתקיים ישיבה אצלי בחדר, איתכם, עם נציגי העובדים.

משה גפני: יותר אני לא מבקש להפסיק את השביתה.

משה גפני: אני לא אומר להם אם להפסיק או לא להפסיק.

שלי יחימוביץ': מה היית עושה במקומם?