ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 21, 2009-04-22 11:30

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: נעסוק כעת בסכסוך העבודה באוניברסיטה הפתוחה.

משה גפני: שני חברי כנסת, חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת אלכס מילר, ביקשו ממני לקיים דיון דחוף על השביתה שמתקיימת, ולצערי הרב ממשיכה גם היום, באוניברסיטה הפתוחה.

משה גפני: נעתרתי לבקשתם ואני מקיים את הדיון באופן דחוף.

משה גפני: הדיון יהיה לא ארוך וננסה להגיע לאיזו מסקנה.

משה גפני: באוניברסיטה הפתוחה יש 70 אנשי סגל, 1,000 עובדים שהם מנחים ו-300 רכזים.

משה גפני: גם הרכזים וגם המנחים פתחו בשביתה לאחר משא ומתן שהתקיים עם הנהלת האוניברסיטה ושעדיין לא הגיע לכלל פתרון.

משה גפני: מגדירים את זה כמבוי סתום, או שעדיין מתנהל המשא ומתן, תלוי את מי שואלים.

משה גפני: אנו מבקשים לקיים את הדיון ולנסות במהלכו להגיע אולי לאיזו הסכמת-ביניים.

משה גפני: אני מבקש קודם כול שחברי הכנסת שביקשו את הישיבה יציגו את הדברים, אם אפשר בקצרה.

משה גפני: רשות הדיבור לחבר הכנסת דב חנין ואחריו לחבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מודה לך מאוד על שכינסת את הוועדה במהירות כה רבה ובזמן פגרה, לדון בנושא חשוב מאוד.

דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות כדי לברך אותך על כניסתך לתפקיד.

דב חנין: אתה מביא לתפקיד הזה לא רק הרבה מאוד כישרון, אלא גם תפיסה חברתית וסביבתית רחבה.

דב חנין: אני בטוח שזה יועיל מאוד לוועדת הכספים ולציבור בישראל.

דב חנין: בהצלחה.

משה גפני: תודה רבה.

דב חנין: האוניברסיטה הפתוחה היא אחד המפעלים החברתיים החשובים והיפים בארץ.

דב חנין: 44,000 תלמידים לומדים במפעל המרשים הזה.

דב חנין: הוא מאפשר לימוד אקדמאי והשכלה לאנשים רבים שלא יכולים לקבל את ההשכלה הזאת בשום דרך אחרת, בין בגלל אילוצים של עבודה, משפחה ואילוצים אחרים ובין מכיוון שאין להם את התנאים הנדרשים ללימודים באוניברסיטאות רגילות.

דב חנין: המערכת הנפלאה הזאת יעילה מאוד מבחינה כלכלית.

דב חנין: העלויות שלה נמוכות מאוד.

דב חנין: אבל אי אפשר לחשוב, אדוני היושב-ראש, שאפשר את העלויות הנמוכות האלה לצמצם עוד יותר.

דב חנין: בסופו של דבר כל המפעל היפה הזה עובד על בסיס השקעה ומאמץ של אותם אנשים שנמצאים היום בסכסוך עבודה – המורים באוניברסיטה הפתוחה, בין אם הם מנחים או רכזים.

דב חנין: השביתה שלהם, אדוני היושב-ראש, בעצם מסכנת את עתידו של המפעל הזה מכיוון שלאוניברסיטה הפתוחה יש הרבה יותר רגישות לסכסוך עבודה מן הסוג הזה, היא בנויה באופן אחר, מערכת ההרשמה שלה שונה, והיא לא מסוגלת לדעתי לספוג שביתה ארוכת זמן מבלי שייגרמו לה נזקים כבדים.

דב חנין: על מה אנו מדברים?

דב חנין: למה בעצם מתקיימת השביתה הזאת?

דב חנין: שתי קבוצות שובתות, קבוצה של מנחים וקבוצה של רכזים, 1,000 מנחים ו-300 רכזים.

דב חנין: המנחים, שחלקם עובדים באוניברסיטה הפתוחה כבר שנים רבות, מועסקים היום בחוזה אישי לסמסטר אחד בלבד, בלי שום תנאים סוציאליים.

דב חנין: השכר שלהם לא עודכן שנים רבות.

דב חנין: בתום כל סמסטר הם מפוטרים ולא יודעים האם ובאיזו מתכונת הם יועסקו בסמסטר שלאחר מכן.

דב חנין: מרכזי ההוראה מועסקים אף הם בחוזים אישיים.

דב חנין: החוזים האישיים שלהם לשנה.

דב חנין: הבעיה העיקרית, שבכל סמסטר מחדש תנאי העבודה שלהם חשופים כל הזמן לשינויים קיצוניים מכיוון שתנאי העבודה מוצמדים במנגנון הצמדה מאוד-מאוד דרסטי למספר הרשומים בקורס בפועל.

שלי יחימוביץ': בכל סמסטר שכרם נקבע לפי מספר התלמידים?

דב חנין: נכון.

שלי יחימוביץ': כלומר יכולה להיות ירידה ברמת השכר משנה לשנה?

גל הרפז-גורודסקי: מסמסטר לסמסטר.

שלי יחימוביץ': זה חוזה גלובלי בכל פעם?

דב חנין: זה חוזה אישי עם כל אחד מהם.

ציון פיניאן: השכר הוא פונקציה של מספר המשתתפים בקורס?

ציון פיניאן: ככל שמספר התלמידים קטן יותר השכר יורד?

דב חנין: כן.

שלי יחימוביץ': כל פעם אנחנו שומעים על שיטות חדשות.

דב חנין: התוצאה המצטברת היא שהקבוצה שעליה האוניברסיטה הפתוחה נשענת נמצאת במצב כל-כך קיצוני של אי-יציבות שהיא הופכת בעצם להיות חסרת כל אינטרס, פרט כמובן לעובדה שהם אנשים ערכיים מאוד ומתגייסים ומוכנים לעזור וללמד ושואפים לעשות את זה בצורה הכי טובה, אבל הם נמצאים במצב שאיננו מאפשר להם לעשות את עבודתם בצורה ראויה.

דב חנין: למרבית השמחה העובדים האלה התאגדו, הקימו ועד ומנהלים משא ומתן על דבר שלתומי חשבתי שהוא כבר אלמנטרי בחברה מתקדמת, וזה הסכם עבודה קיבוצי שיסדיר את תנאי העבודה שלהם.

דב חנין: הסכמי עבודה קיבוציים כאלה קיימים בכל האוניברסיטאות בישראל וגם האוניברסיטה הפתוחה, כמו כל אוניברסיטה אחרת, צריכה לעבור למשטר של הסכמי עבודה קיבוציים.

דב חנין: אני שומע בצער שהנהלת האוניברסיטה הפתוחה, שמורכבת מאנשים ראויים מאוד, הציעה הצעה נגדית שבפועל מֵרֵעַה בעצם את תנאי העבודה של העובדים באוניברסיטה הפתוחה עוד יותר, מתחת למה שהם קיימים היום.

דב חנין: במצב הזה הסכסוך מחריף והשביתה נמשכת.

דב חנין: במקום לנסות ולקדם סגירה של הסכם עבודה קיבוצי אני שומע על צעדים מדאיגים מאוד, כמו מכתבי איומים מעורכי-דין שפעילי השביתה מקבלים.

דב חנין: בקיצור, במקום שהאוניברסיטה הפתוחה, כפי שצריך להיות, תהיה דוגמה לאוניברסיטה מתקדמת, אוניברסיטה של המאה העשרים-ואחת, מבחינת יחסי העבודה שלה היא חוזרת להיות מודל של התנהלות של המאה התשע-עשרה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הייתי מבקש שהוועדה בראשותך תקרא קודם כול להנהלת האוניברסיטה הפתוחה לפעול כדי לסכם עם העובדים הסכם קיבוצי ולהיענות לדרישות של העובדים, שנראות לי אלמנטריות לחלוטין.

דב חנין: ראוי שנפנה גם אל הוות"ת ונבקש גם ממנו להתגייס לעזרת האוניברסיטה הפתוחה, אם מדובר בשינויים מתאימים בהנחיות של הוות"ת, אם מדובר גם בעזרה מסוימת בתקציב.

דב חנין: שוב, אנחנו מדברים על מוסד שכלכלית הוא הכי כדאי מבחינה אקדמית בישראל, אז לתת עוד קצת כסף לאוניברסיטה הפתוחה בהחלט יהיה ראוי ומועיל.

ציון פיניאן: נדמה לי שהגיעו להסכמות אך הם חזרו בהם מהן.

משה גפני: הכול יעלה במהלך הדיון.

דב חנין: נשמע כאן.

דב חנין: נמצאים כאן גם נציגי העובדים וגם נציגי האוניברסיטה הפתוחה.

דב חנין: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: אני מצטרף כמובן לברכות של חבר הכנסת חנין על כניסתך לתפקיד כיושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: תודה.

אלכס מילר: אני יודע שבכנסת השבע-עשרה לקחת חלק בוועדת החינוך, התרבות והספורט כאשר היה משבר עם הסגל הזוטר ועם הסגל הבכיר באוניברסיטאות והיה אז ניסיון לפתור את זה בוועדה.

משה גפני: הפתק שכתבתי אז בוועדת החינוך, התרבות והספורט והחתמתי את שרת החינוך בוועדה עדיין נמצא ברשותי.

משה גפני: הבעיה, שהסגל הבכיר לא חתם בסופו של דבר.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שהצלחתנו הפעם תהיה משמעותית יותר.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש , פניתי אליך בבקשה לכינוס הוועדה בכדי – וזאת הסיבה הכי חשובה מבחינתי – להחזיר את הסטודנטים לספסל הלימודים.

אלכס מילר: כאשר 40,000 סטודנטים יושבים בבית ומחכים לבשורות, כאשר הם לא יכולים לדעת מה קורה, גם לא מן התקשורת, כאשר מצד אחד אומרים להם שהם בשביתה ומצד שני הנהלת המוסד טוענת שמבחינתה הלימודים מתקיימים כסדרם – הסטודנטים נמצאים באי-וודאות.

אלכס מילר: עקבתי אחרי המשא ומתן שנמשך חצי שנה.

אלכס מילר: הרי העניין הזה לא התפוצץ פתאום לאחר שבוע של שיחות, אלא מתקיים משא ומתן כבר חצי שנה.

אלכס מילר: בסופו של דבר איגוד המרצים הגיע להחלטה לצאת לשביתה.

אלכס מילר: הייתי מציע לשני הצדדים להתכנס בצורה אינטנסיבית, וקודם כול להודיע לסטודנטים לשוב לספסל הלימודים.

אלכס מילר: מבחינתנו חשוב שתהיה הסכמה בין שני הגופים, שמטרתם להגיע לאיזה סיכום על תנאי העיסוק.

אלכס מילר: אני מצטרף לקריאה שהוות"ת, שהציעה את עזרתה לטובת הגישור בנושא הזה, תיקח אותו בצורה הרבה יותר רצינית מאשר נעשה עד עכשיו.

אלכס מילר: ועם כל הכבוד, גם שני הצדדים צריכים לרדת קצת מן העץ ולהיות מציאותיים.

אלכס מילר: המדינה נמצאת עכשיו בתקופה לא פשוטה וסובלת ממשבר כלכלי.

אלכס מילר: אינני יודע אם התקציב של מערכת ההשכלה הגבוהה יורחב או דווקא יהיו קיצוצים, אבל מבחינתנו חשוב שכאשר מרצה נכנס לכיתה יוכל להיות לפחות רגוע על תנאי השכר שלו ולדעת את עתידו.

אלכס מילר: אחת הטענות שאני שומע מן המרצים, שהם לא יודעים מה קורה איתם בתום הסמסטר.

אלכס מילר: לא ייתכן שמוסד שקיים שלושים שנים לא יכול לתכנן שנה מראש.

אלכס מילר: יש ניסיון, המוסד הזה קיים די זמן כדי לדעת לתכנן.

אלכס מילר: הוא יכול להתחייב בפני המרצים על עתידם והעסקתם בתוך המוסד.

אלכס מילר: אם נצליח היום להחזיר את הסטודנטים לספסל הלימודים, זה כרוך כמובן בניהול משא ומתן אינטנסיבי ולא כפי שהיה בחצי השנה האחרונה, אלא ממש להיכנס להידברות.

אלכס מילר: אם צריך שוות"ת תהיה השותף המרכזי בעניין הזה הרי שיש לשתף את וות"ת ולתת לה להשתמש בכלים שלה כדי לפתור את הבעיה הזאת.

אלכס מילר: אנחנו כינסנו את הוועדה, ואם יהיה צורך אני מקווה מאוד שנוכל לכנס אותה שוב ולבדוק כיצד מתקדם העניין, בוועדת הכספים או בוועדת החינוך, התרבות והספורט שתקום אחרי שהקואליציה תגיש את פירוט הרכב הוועדות הקבועות.

שלי יחימוביץ': עדיף בוועדת הכספים.

אלכס מילר: בדרך כלל הדיונים הללו מתקיימים בוועדת החינוך, התרבות והספורט, אבל מכיוון שאנחנו בוועדת הזמנית כי אין ועדות קבועות אז אנחנו עושים את זה כאן.

אלכס מילר: חשוב שנגיע כאן לאיזה סיכום ביניים, שהסטודנטים יחזרו לספסל הלימודים ולא יחכו בבית.

אלכס מילר: זו בשורה כלשהי.

אלכס מילר: אם המשא ומתן נמשך חצי שנה ולא הגיעו להסכמה – במשך חצי שנה אנשים לא יישבו בבית.

אלכס מילר: צריך להגיע לפתרונות ולהציג בשורות ושהסטודנטים יחזרו לספסל הלימודים.

אלכס מילר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למר דוד קליבנסקי, מנכ"ל האוניברסיטה הפתוחה.

משה גפני: אגיד לך לְמה אני רוצה להגיע בדיון הזה.

משה גפני: החברים כמובן יתבטאו ונקיים את הדיון.

משה גפני: אני רוצה להגיע לכך שוועדת הכספים הזמנית – לפני שיתחיל דיון לאיזו ועדה הנושא מועבר, לוועדת החינוך, התרבות והספורט או לוועדה אחרת – קודם כול תמנע את השביתה שמתקיימת עכשיו ותיצור אפשרות של הידברות.

משה גפני: תיכף נשמע גם את נציגי העובדים.

משה גפני: אני רוצה מאוד את הפתיחוּת גם של נציגי העובדים וגם שלכם, כלומר לא להתבצר בעמדות שהיו עד עכשיו.

משה גפני: וגם, אם אוכל לצאת היום מן הישיבה שאני מקיים בראשות ועדת הכספים ולדעת שמנעתי את השביתה, אם אוכל לעשות את זה – אני לא מכריח לא את העובדים ולא את ההנהלה אבל אני מבקש שתלכו לקראתנו.

משה גפני: בבקשה, מר קליבנסקי.

דוד קליבנסקי: תודה.

דוד קליבנסקי: ברכות על התפקיד ואיחולי הצלחה.

דוד קליבנסקי: הצלחתך היא הצלחת כולנו.

משה גפני: תודה רבה.

דוד קליבנסקי: אנחנו מצרים כמובן על השביתה ונשמח מאוד אם תסתיים, אפילו היום.

דוד קליבנסקי: למרות שההנחיה ובדיקת עבודות הם חלק מכלי ההוראה, ויש עוד כלים – יש את הספרים באוניברסיטה הפתוחה, זה לימוד באמצעות ספרים, יש את הסגל האקדמי, יש את האתרים, יש את השידורים – עדיין השביתה הזאת פוגעת בסטודנטים וגורמת נזק.

דוד קליבנסקי: אני מקבל את כל האמירות לגבי רגישות המוסד הזה, אולי יותר מאחרים, בעניין התלות שלנו בהרשמות.

דוד קליבנסקי: אנחנו מנהלים משא ומתן אינטנסיבי, יותר מפעם בשבוע, לפי הקצב שמתאפשר, לאו דווקא לנו אלא אנו נעתרים לבקשות לפגישות וממשיכים לנהל את המשא ומתן גם תוך כדי השביתה.

דוד קליבנסקי: לא הפסקנו ולא הודענו שאנחנו מפסיקים את המשא ומתן.

דוד קליבנסקי: אנו סבורים שהמשא ומתן הזה לא מוצה.

דוד קליבנסקי: יש לו עתיד, לא רק בהמשך קיום משא ומתן כל הזמן אלא גם באפשרות להגיע בעתיד לחופים בטוחים או לנמל בטוח.

דוד קליבנסקי: אני סבור שאנו מנהלים אותו בהגינות ובהוגנות ומתוך כבוד, גם למנחים וגם למרכזים.

דוד קליבנסקי: בפגישה האחרונה במוצאי שבת הצענו אפילו גישור, וזה אושר לאחר מכן.

דוד קליבנסקי: לא קיבלנו תשובה על ההצעה.

דוד קליבנסקי: הצענו גישור אם אנחנו נקלעים לאיזו פינה שבה אנו לא מוצאים את עצמנו וכדי למנוע את השביתה.

דוד קליבנסקי: אנו מציעים פתרונות לבעיות המרכזיות שעלו במסגרת ההצעות בתוך המשא ומתן, בעיקר בעניין יציבות המשרה, רציפות התשלום והתנאים.

משה גפני: יש לי קושי בהבנת העברית.

משה גפני: קראתי את זה וגם דיברנו בינינו.

משה גפני: מה זה "יציבות"?

משה גפני: אתם מסכימים ללכת להסכם קיבוצי?

שלי יחימוביץ': אתם מתנגדים להסכם קיבוצי?

דוד קליבנסקי: לא.

דוד קליבנסקי: אף פעם לא התנגדנו, לא שללנו את האפשרות הזאת.

דוד קליבנסקי: זה חלק מן המשא ומתן.

דב חנין: אם אתם לא מתנגדים אז אני מבין שאתם מסכימים.

משה גפני: נמקד את העניין.

משה גפני: אני חוזר לעברית.

משה גפני: אתם מדברים על יציבות, וזאת מילה טובה מאוד.

משה גפני: אני בעד יציבות, שלעובד תהיה יציבות בעבודה.

משה גפני: בעידן הזה התרגום בעברית פשוטה ליציבות בעבודה הוא הסכם קיבוצי.

משה גפני: בלי הסכם קיבוצי היציבות היא לא כל-כך יציבות מכיוון שמחר אתם בהנהלה יכולים לקבל החלטה אחרת.

משה גפני: בהסכם קיבוצי המצב שונה.

משה גפני: האם אפשר יהיה להגיע עם המילה "יציבות" גם להסכם קיבוצי?

דוד קליבנסקי: כשדיברתי על היציבות דיברתי בעיקר על האפשרות לקבוע קבוצה של אנשים שעובדים כעמיתים, כאשר להם יש העדפה: לא לחצי שנה אלא לשנה, העדפה בשיבוץ של קבוצות.

דוד קליבנסקי: האוניברסיטה הפתוחה מוגבלת ביכולת התכנונית, לא מיום ליום.

דוד קליבנסקי: אנחנו תלויי-הרשמות.

דוד קליבנסקי: התקציב של האוניברסיטה הפתוחה, רובו, 75% ממנו מושתת על הרשמות, על שכר לימוד ולא על תקציב מדינה.

משה גפני: מר קליבנסקי, אנחנו לא עוסקים בדיון רעיוני אלא בדיון ממוקד מאוד.

משה גפני: האוניברסיטה הפתוחה היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בישראל.

משה גפני: יש לה שֵם מצוין.

משה גפני: אני גם עבדתי שם, הרציתי שם כמה פעמים, אמנם בהתנדבות.

משה גפני: כלומר, אני כפוף לך.

משה גפני: אין ויכוח על האיכות של האוניברסיטה וההוגנוּת של ההנהלה.

משה גפני: זה לא עומד לדיון.

שלי יחימוביץ': יש ויכוח על ההוגנוּת של ההנהלה.

משה גפני: ההוגנוּת באופן כללי.

משה גפני: זה לא שיושבת כאן הנהלה שאנו סבורים שאינה ראויה לתפקידה.

שלי יחימוביץ': הוגנוּת היא בראש ובראשונה כלפי המועסקים.

משה גפני: עכשיו אנחנו מדברים על הנושא הזה בלבד.

משה גפני: כאשר יש לי מפעל ואני מעסיק עובדים, אני חותם איתם על הסכם קיבוצי.

משה גפני: אני נוטל סיכון שיהיו לי פחות הזמנות ולכן אצטרף פחות עובדים, אבל יש הסכם קיבוצי.

משה גפני: אצלכם יש סיכון שתהיה הרשמה פחותה מאשר בשנה שעברה, אף-על-פי שבשנים האחרונות כל הזמן יש גידול במספר הלומדים באוניברסיטה הפתוחה.

משה גפני: לכן זה לא כל-כך מתיישב.

משה גפני: גם אתה אומר "יציבות", וגם אומר שאתם נוטלים סיכונים כמו בכל המקומות האחרים.

משה גפני: בסדר, בינתיים הסיכונים שלכם קטנים יותר מאשר במפעלים אחרים מכיוון שאצלכם יש גידול במספר התלמידים, כפי שאמרתי.

משה גפני: למה אתה לא מוציא מהפה את המילה "הסכם קיבוצי", אפשרות כזאת?

משה גפני: לא שהחלטנו על כך.

דוד קליבנסקי: ההנהלה אף פעם לא שללה את האפשרות להגיע להסכם קיבוצי.

דוד קליבנסקי: זה חלק מן המשא ומתן.

דוד קליבנסקי: אמרתי את זה במשפט הראשון.

דוד קליבנסקי: לא שללנו את האפשרות להסכם קיבוצי.

חיים אורון: חבר הכנסת גפני, אתה ואני מכירים הסכמים קיבוציים שמוטב שלא היו נחתמים.

שלי יחימוביץ': זה לא המקרה, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: הסכם קיבוצי הוא נושא אחד, ותוכנו הוא הנושא המרכזי.

משה גפני: אתה מסכים שאנחנו צריכים לחתור להגיע לזה?

חיים אורון: אין ויכוח על קיום של הסכם קיבוצי, אלא על תוכנו.

שלי יחימוביץ': יש ויכוח על קיום של הסכם קיבוצי.

דוד קליבנסקי: אני חוזר ומדגיש, מעולם לא התנגדנו ולא אמרנו "לא" להסכם קיבוצי.

דוד קליבנסקי: אנחנו לא יכולים לחתום על הסכם קיבוצי עכשיו.

דוד קליבנסקי: נראה מה התחולה שלו, מה התוכן שלו.

דוד קליבנסקי: ייתכן שבתוך דרישות של הסכם קיבוצי יהיו דרישות כאלה שהאופן התפקודי שלנו יהיה בכלל בסכנה.

דוד קליבנסקי: אנחנו גוף אחראי, אנחנו אוניברסיטה שתפעולית מסיימת שנת תקציב באופן מאוזן.

דוד קליבנסקי: הצענו, על-פי בקשה של נציגי סגל ההוראה שעומדים מולנו, לקיים מערכת שקוראים לה "עמיתים" והם שיקבלו 12 משכורות ולא 9, יקבלו שנת רציפות ולא חצי שנה שיש בהסכמי סגל זוטר אחרים, ודברים אחרים, כולל כל הנושא של תנאים סוציאליים.

דוד קליבנסקי: כדי לכסות את הדברים האלה – ואלה הטבות שכר - - -

שלי יחימוביץ': זה רק לגבי חלק מן העובדים.

דוד קליבנסקי: לפי בקשה ולפי הגדרה שקיבלנו ואימצנו לגבי מי שזה ביתו ושעובד באחוזי משרה משמעותיים.

שלי יחימוביץ': הגדרה שקיבלתם ממי?

דוד קליבנסקי: מנציגי סגל ההוראה, נציגי העובדים, והגענו להסכמות.

דוד קליבנסקי: הוצעה הגדרה שנלך על "עמיתים" ועל "לוויינים".

דוד קליבנסקי: אנחנו לא אוהבים את המילה "לוויינים", אלא מעדיפים לדבר על "עמיתים" ו"שאינם עמיתים".

דוד קליבנסקי: הרי מישהו צריך לכסות את הדברים.

דוד קליבנסקי: נותנים כאן הטבות ומכיוון שלא רוצים לפרוץ מסגרות תקציב, ואף אחד לא בא ונותן לי איזו מתנה, לכן הכוונה לעשות מערכת שמחולקת.

דוד קליבנסקי: בעניין הזה היינו בקצה הדרך כמעט, ובסופו של דבר חזרו בהם בעניין היציבות ודובר על הטבות שוות לכולם.

דוד קליבנסקי: גם זה נושא למשא ומתן.

שלי יחימוביץ': לגבי אותם שאינם עמיתים, הם לא זכאים לזכויות סוציאליות?

דוד קליבנסקי: הם זכאים.

דוד קליבנסקי: כולם מקבלים זכויות סוציאליות.

דוד קליבנסקי: השאלה היא יותר של עדיפות בשיבוץ, של רציפות, של 12 משכורות.

משה גפני: מר קליבנסקי, אני מודה לך.

משה גפני: נחזור אליך, לא סיימנו.

משה גפני: גברת שרון קיטרון, את מייצגת את סגל ההוראה באוניברסיטה הפתוחה בדיון הזה?

משה גפני: את נציגת "כוח לעובדים", שהוא הארגון היציג.

שלי יחימוביץ': "כוח לעובדים" הוא הארגון שאיגד אותם, שעזר להם להתאגד, אבל היא נציגת ועד העובדים עצמו.

שלי יחימוביץ': יש כאן שני גופים נפרדים.

משה גפני: אל"ף, אני מברך על ההתארגנות.

משה גפני: כאשר למדתי לפני הישיבה איך קורה דבר כזה במדינת ישראל, התבררו לי כמה דברים.

משה גפני: קודם כול, התברר לי שבכלל לא היה ארגון עובדים עד לפני קצת יותר משנה.

משה גפני: אני שמח שהמנכ"ל אמר לי שהוא מברך על ההתארגנות הזאת ואני מקווה שהוא גם מתכוון לשתף פעולה עם הארגון.

משה גפני: אני מברך אותו על כך.

משה גפני: זה חשוב.

משה גפני: שאלתי גם מדוע זה לא קרה הרבה קודם, כלומר איך הגיע מצב כזה שאנשים עובדים בצורה כזאת.

משה גפני: התברר שהיות ומדובר על 50 מרכזים שבהם האוניברסיטה הפתוחה עובדת, וההנהלה היא הנהלה אחת, וזה בעצם מוסד אחד, לכן ההתארגנות קשה יותר מאשר באוניברסיטה רגילה.

משה גפני: גברת קיטרון, רשות הדיבור שלך.

משה גפני: אני מבקש לדעת בסוף דברייך האם יש אפשרות שנגיע בסוף הדיון, אם נגיע להסכמות עם הנהלת האוניברסיטה, להחלטה שתפסיקו את השביתה.

שרון קיטרון: לשאלה הזאת אתייחס בסוף דבריי.

שרון קיטרון: ראשית, אני מבקשת להודות לך על שזימנת אותנו לוועדה, בייחוד בתקופה הזאת של הפגרה.

שרון קיטרון: אני יושב-ראש ארגון העובדים של סגל ההוראה באוניברסיטה הפתוחה וגם סניף בארגון "כוח לעובדים".

שרון קיטרון: אני מועסקת באוניברסיטה הפתוחה מזה 15 שנים ומפוטרת מידי סמסטר.

שרון קיטרון: אין לי ביטחון תעסוקתי.

שרון קיטרון: למרות שאני מועסקת באוניברסיטה הפתוחה כבר 15 שנים, למרות שיש תלות במספר ההרשמות, השכר שלי לא עודכן כבר שנים.

שרון קיטרון: אני מפרישה לעצמי היום את הפנסיה.

שרון קיטרון: אין לי ביטחון תעסוקתי.

שרון קיטרון: למען האמת, אין לי שום דבר, וכמוני יש עוד כ-1,000 אנשים.

שרון קיטרון: אני מנחה.

שרון קיטרון: לפני כשנתיים הגיעו מים עד נפש והחלטנו ליזום את התארגנות העובדים.

שרון קיטרון: כפי שציין חבר הכנסת גפני, מקום העבודה שלנו מתפרש מצפון ועד לדרום הארץ.

שרון קיטרון: אנחנו למעלה מ-1,000 אנשים שעד אז לא הכירו זה את זה.

שרון קיטרון: במשך חודשים נסענו בין מרכזי לימוד בכל הארץ כדי לפגוש עמיתים, לשתף ולצרף אותם להתארגנות.

שרון קיטרון: ההיענות היתה רבה ביותר.

שרון קיטרון: עד עצם הימים האלה אנו מקבלים כל הזמן בקשות להצטרפות להתארגנות.

שרון קיטרון: היום רוב חברי סגל ההוראה, מנחים ומרכזים, חברים בהתארגנות.

שרון קיטרון: למרות שהאוניברסיטה הפתוחה היא האוניברסיטה הגדולה בארץ, כפי שציינתם קודם, היא היחידה שאין בה הסכמים קיבוציים.

שרון קיטרון: אנו מנהלים כבר למעלה מחצי שנה משא ומתן עם האוניברסיטה, כאשר הדרישה שלנו ברורה ואלמנטרית: אנו דורשים הסכם קיבוצי שבמסגרתו ישופרו תנאי סגל ההוראה.

שרון קיטרון: במשך שנים אנו מועסקים בצורה לא הוגנת.

שרון קיטרון: גם לאחר שהתחלנו את המשא ומתן שבנו ונתקלנו בצעדים רבים של חוסר אמון מטעם ההנהלה.

שרון קיטרון: היה ניסיון לפגוע בייצוג המשפטי שלנו; נחשפו מסמכים פנימיים שהגשנו.

שלי יחימוביץ': את יכולה לפרט?

שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת "ניסיון לפגוע בייצוג המשפטי שלכם"?

שרון קיטרון: נעשה ניסיון לפגוע בייעוץ המשפטי שלנו.

שרון קיטרון: מייצג אותנו עו"ד איתי סבירסקי מהקליניקה למשפט ורווחה באוניברסיטת תל-אביב.

שרון קיטרון: הנהלת האוניברסיטה הפתוחה כתבה מכתב לאוניברסיטת תל-אביב בבקשה שהקליניקה לא תייצג אותנו כאחווה וסולידריות של כלל ההשכלה הגבוהה.

שלי יחימוביץ': חוצפה.

שרון קיטרון: נחשפו מסמכים פנימיים שלנו שהיו לצורכי משא ומתן.

שרון קיטרון: ואם לא די בכך, בחופשת הסמסטר האחרונה – כפי שידוע לכם אנחנו משובצים לעבודה כחודש או 5 שבועות לפני תחילת הסמסטר.

שרון קיטרון: בסמסטר הזה האוניברסיטה השתמשה בצעד כוחני מאוד והשעתה אותנו עד כשבוע לפני תחילת הסמסטר מבחינת השיבוץ לסמסטר הבא.

שרון קיטרון: אני אישית נפגעתי מכך, וכמוני עוד רבים אחרים.

שרון קיטרון: לאוניברסיטה אין את ההוגנוּת ליידע את העובדים שלה מה קורה, ובעניין הזה לא היה אפילו יידוּע.

שרון קיטרון: אנו סובלים מעמימות ואי-ודאות.

שרון קיטרון: על רקע זה עדיין קיימנו את המשא ומתן.

שרון קיטרון: לפני 3 חודשים הציעו לנו לבסס את ההסכם עמנו על הסכם שקיים עם הסגל הזוטר באוניברסיטאות.

שרון קיטרון: ההצעה שהונחה על שולחננו התגלתה כהצעה שרחוקה ממה שנחתם בהסכם הסגל הזוטר.

שרון קיטרון: ההצעה מֵרֵעַה את התנאים שלנו היום.

שרון קיטרון: לא נסכים לדבר הזה.

שרון קיטרון: כאשר התחלנו להתארגן היה ברור לנו שהארגון ישפר את תנאיהם של העובדים, וזה לא מה שהוצע לנו כרגע.

שרון קיטרון: ההצעה כיום בלתי מתקבלת על הדעת.

משה גפני: במה זה הֵרֵעַ?

משה גפני: תני דוגמה שההצעה של האוניברסיטה מֵרֵעַה את תנאי העבודה שלכם.

שרון קיטרון: כיום לפי ההצעה של האוניברסיטה, לדוגמה, רוב סגל ההוראה, כ-700 מן המנחים יועסקו בתנאים של מורים מן החוץ.

שרון קיטרון: כיום באוניברסיטה אין כמעט בכלל מורים מן החוץ, היום כולם עמיתי הוראה, למעט מקרים קיצוניים מאוד.

שרון קיטרון: זה היה כל הרעיון, לעבור ממורים מן החוץ לעמיתי הוראה.

שרון קיטרון: מאחר ורובנו נהיה מורים מן החוץ נהיה זכאים לתנאים סוציאליים מינימליים בלבד.

נחום פינברג: זה מה שעושים באוניברסיטה.

משה גפני: אבל המנכ"ל אמר שהוא מוכן לעבור להגדרה של עמיתים.

שרון קיטרון: רק עבור חלק מן העובדים.

משה גפני: אני לא מומחה בסוגיה הזאת.

משה גפני: למדתי אותה רק ביומיים האחרונים.

משה גפני: אני שואל.

משה גפני: הרי המנכ"ל נמצא כאן והוא אמר גם כאן.

משה גפני: תיכף נדבר על החלק שאליו הוא לא התייחס, או שהתייחס ואמר שהם רק בחלקיוּת.

משה גפני: אבל לגבי אלה שנאמר שמציעים שיהיו עמיתים, למה זה מֵרֵעַ את מצבם?

משה גפני: תיכף תאמרו איזה חלק מן העובדים הם מהווים.

שרון קיטרון: הוא הציע שהאנשים יהיו עמיתים אם הם עובדים למעלה מ-50% משרה.

שרון קיטרון: רוב האנשים שלנו לא עובדים למעלה מ-50% משרה לפי ההגדרות שמוצעות לנו היום.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: הם לא רוצים לעבוד למעלה מ-50% משרה או לא מציעים להם?

שרון קיטרון: לפי ההגדרות שמוצעות לנו היום של 100% משרה, רוב האנשים לא מגיעים ל-50% משרה.

ציון פיניאן: מה זה 100% משרה?

ציון פיניאן: לפי מספר השעות או לפי מספר התלמידים?

שרון קיטרון: 100% משרה מוגדר כיום, לפי מה שהם הציעו לנו – ואני רוצה להדגיש שלא הגענו להסכמות, יש הצעות אך אין הסכמות – כהנחיה של 5 וחצי קבוצות לימוד.

שרון קיטרון: זה שווה ערך מבחינת השעות לכ-18 שעות אקדמיות, אפילו קצת יותר מ-18 שעות, לעומת הסגל הזוטר באוניברסיטאות שהוצע להם לקבוע משרה של 10 שעות אקדמיות.

שלי יחימוביץ': איזה שיעור מן העובדים עונה לקריטריון של עמיתים בעיני ההנהלה?

שרון קיטרון: אני יכולה לעשות הערכה גסה מאוד.

שרון קיטרון: אין לנו את הנתונים.

שרון קיטרון: אני מעריכה שזה פחות מחמישית, ושוב, בהערכה גסה מאוד.

שרון קיטרון: אני באמת לא יודעת.

שלי יחימוביץ': כלומר יש הסכמה על מושג העמיתים, אבל לא מי הוא עמית.

שרון קיטרון: נכון, ואנחנו לא מוכנים להבחנה הזאת, שמי שמגיע ללמעלה מ-50% משרה הוא עמית הוראה ומי שעובד פחות מ-50% הוא מורה מן החוץ.

שרון קיטרון: עבור אותה עבודה צריך לקבל אותו שכר.

כרמל שאמה-הכהן: ואם מבחינה שבועית זה לא 10 שעות?

שרון קיטרון: העניין כאן הוא לא 10 השעות, זה לא הדבר המרכזי.

שרון קיטרון: הדבר המרכזי הוא ה-50%.

שרון מלכי: הדבר המרכזי, שזה פוגע ברוב האנשים שעובדים כיום.

שרון מלכי: אם נסכים להצעה הזאת העמיתים האלה ייפגעו.

חיים אורון: הרוב עובדים ב-50% משרה כי אין להם יותר עבודה או כי הם עושים דבר אחר?

חיים אורון: הם בחרו לעבוד ב-50% משרה או שאין להם יותר עבודה באוניברסיטה הפתוחה?

קריאה: בחלק מן המקרים כך ובחלק מן המקרים אחרת.

שרון קיטרון: היום אין היקף משרה למנחים באוניברסיטה ולכן עניין ה-50% שרירותי מאוד ולא קיים.

שרון קיטרון: כרגע הוא שרירותי לחלוטין.

שרון קיטרון: על-פי הסכם הסגל הזוטר אין שום הבחנה, אדם יכול לעבוד כעמית הוראה גם ב-20% משרה וגם ב-70% משרה.

שלי יחימוביץ': מה הבעיה?

שלי יחימוביץ': יש חצאי משרות במשק.

שלי יחימוביץ': זה דבר שקיים.

שרון קיטרון: זה דבר שרירותי לגמרי.

שרון קיטרון: אפשר היה לקבוע גם 80%.

דב חנין: חבר הכנסת אורון, אני רוצה לענות לך קצת אחרת.

דב חנין: האוניברסיטה הפתוחה היא מוסד מיוחד מאוד.

דב חנין: יש לה מגוון גדול מאוד של קורסים, בחלקם תלמידים רבים, בחלקם פחות תלמידים.

דב חנין: אם אני או אתה רוצים מחר ללמד באוניברסיטה הפתוחה, ואנחנו רוצים ללמד לא 18 שעות אלא 25 שעות בשבוע, זה בכלל לא אופציה.

דב חנין: האופציה הריאלית לרוב המנחים היא מספר מוגבל מאוד של שעות כי זה מה שמתאים למקום שבו אתה נמצא ולמספר האנשים שנמצאים.

דב חנין: זה מוסד שבאופן אינטגרלי כמעט, חלק גדול מהעובדים שלו תמיד יהיו עובדים חלקיים.

נחום פינברג: זה לא נכון.

נחום פינברג: אנחנו מוכנים להגדיל את היקף המשרה למי שרוצים להיות עמיתים.

שרון קיטרון: כיום ההצעה שמונחת בפנינו היא למעשה מסגרת קיבוצית שמֵרֵעַה את התנאים.

שרון קיטרון: כמובן שכך גם עבור מרכזי הוראה, ותיכף ד"ר גל הרפז תגיב על הדברים.

שרון קיטרון: אנחנו לא יכולים לקבל את ההצעה הזאת.

שרון קיטרון: מאחר ואנחנו דנים על ההצעה הזאת כבר כחודשיים ואין שינוי בעמדת ההנהלה, למרות שהסכמנו לדון בעוד כמה דברים כדי שיהיה להם קל יותר להגיע להסכם, כמו בעניין המחויבות, ולמעשה באנו לקראת ההנהלה, כרגע שמעתי את ההנהלה אומרת שהעובדים חוזרים בהם מדרישותיהם.

שרון קיטרון: לא חזרנו בנו משום דרישה, להיפך.

שרון קיטרון: הסכמנו לחשוב ולדון על הדברים.

שרון קיטרון: בחצי השנה הזאת נקטנו בפעולות ארגוניות מקומיות.

שרון קיטרון: היו 3 שביתות קטנות במרכזי לימוד, היו צעדי מחאה כאות אזהרה.

שרון קיטרון: קיימנו עדיין משא ומתן.

שרון קיטרון: הדרישות שלנו לדעתי אלמנטריות.

שרון קיטרון: הגענו למצב של אין מוצא.

שרון קיטרון: זה דוּבר עם ההנהלה.

שרון קיטרון: אנחנו בדיאלוג.

שרון קיטרון: לא היתה לנו ברירה אלא לפתוח בשביתה ללא הגבלת זמן.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יש כאן נציג של הוות"ת?

משה גפני: בבקשה.

תמיר ברשד: אני מייצג את הוות"ת ואני מבקש לומר כמה דברים.

תמיר ברשד: ות"ת נמצאת במצב עדין למדי בעניין הזה.

תמיר ברשד: מצד אחד, כמי שאחראית על מערכת ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל היא סבורה שהמערכת לא צריכה להיפגע, ובוודאי שהסטודנטים לא צריכים להיפגע.

תמיר ברשד: גם אני קורא לכם, ואני סבור בעקבות שיחותיי עם שני הצדדים שזה אפשרי, להפסיק עכשיו את השביתה ולהיכנס למשא ומתן אינטנסיבי.

תמיר ברשד: אני רואה אצל שני הצדדים כיוונים שהבעיות שבהם לא קשורות כל-כך לתוכן אלא יותר למסגרת, ותיכף אבהיר על מה אני מדבר.

תמיר ברשד: ות"ת לא יכולה ולא מתכוונת להיכנס לנעליים של הנהלת האוניברסיטה, שהיא המעסיק של העובדים.

תמיר ברשד: בכל אופן, ות"ת משתפת פעולה גם עם האוניברסיטה בתחום של בדיקת המשמעויות שיכולות לנבוע מן המשא ומתן בהיבט האקדמאי וגם המנהלי, ובעיקר התקציבי.

תמיר ברשד: היא שמנסה להגדיר את המסגרות שבהן ניתן לשחק את המשחק של המשא ומתן.

תמיר ברשד: ות"ת הציעה לאוניברסיטה סיוע בכל דבר.

משה גפני: מה זה "סיוע בכל דבר"?

משה גפני: אם הנהלת האוניברסיטה תנהל משא ומתן עם נציגי העובדים, ויגיעו למסקנה שהשכר שיצטרכו לתת לעובדים בעקבות הסכמים כאלה או אחרים יהיה גבוה יותר מאשר משלמים היום.

משה גפני: תסכימו לכך?

תמיר ברשד: ברמה עקרונית, כן.

תמיר ברשד: השאלה באיזה טווח.

תמיר ברשד: זאת התוצאה שאנו דוחפים אליה.

תמיר ברשד: יושב כאן נציג הממונה על השכר במשרד האוצר.

תמיר ברשד: ערכנו התייעצות גם איתם ונראה לנו שהכיוונים שהם הפתרונות הנכונים יכולים להוביל לתוצאה.

תמיר ברשד: אנו, כמובן, כמו בסגל האקדמאי הזוטר באוניברסיטאות, מתנגדים נחרצות להעסקה לא נאותה של חברי סגל, ובעינינו – ואני אומר את זה בצורה הכי ברורה – העסקה של 9 חודשים בשנה, העסקה ללא תנאים סוציאליים, או עם תנאים סוציאליים פוגעניים, העסקה שאין בה איזשהו צפי מינימלי – לא ניתן לזה יד.

תמיר ברשד: אנו סבורים שנכון לשנות את המצב הנוכחי.

משה גפני: עזרת לנו מאוד.

משה גפני: תודה רבה.

תמיר ברשד: אני רוצה להגיד עוד כמה דברים כדי להקל על העניין כי יש קשיים להביא לסיכום.

תמיר ברשד: לדעתי יש כרגע שלושה אלמנטים שמפריעים להתקדמות במשא ומתן.

תמיר ברשד: האלמנט הראשון, ציינה אותו גברת שרון קיטרון, זה עניין ה-50%, והיא צודקת.

תמיר ברשד: בהסכמים של הסגל הזוטר באוניברסיטאות לא היתה מגבלה על היקף ההוראה, אבל מצד שני צריך לזכור שהגמישות שנדרשת מן האוניברסיטה הפתוחה גדולה הרבה יותר ולכן הדרישה שלהם היא בעיקרון מוצדקת.

תמיר ברשד: גם הסגל מכיר בעיקרון הזה, של הצורך בגמישות של האוניברסיטה הפתוחה כתוצאה מהשינויים התכופים יותר האפשריים במספר הסטודנטים ואפשרות של סגירת מרכזי לימוד וכן הלאה.

תמיר ברשד: לכן הסגל הציע את מה שהציע.

תמיר ברשד: אני סבור שאפשר להגיע בעניין הזה לפתרון על-ידי דחייה של שנה שבמהלכה הדברים ייבחנו לעומק רב יותר.

תמיר ברשד: האלמנט השני הוא הגדרת משרה.

תמיר ברשד: אני מבין שיש עדיין חילוקי דעות.

תמיר ברשד: בניגוד למה שגברת שרון קיטרון אמרה, האוניברסיטה רואה את זה קצת אחרת.

תמיר ברשד: האלמנט השלישי הוא ההסכם הקיבוצי.

תמיר ברשד: אנחנו לא מתכוונים לכפות על האוניברסיטה הסכם קיבוצי.

תמיר ברשד: יש לנו את הדעה שלנו מה אפשר והאם הראייה של האוניברסיטה את ההסכם הקיבוצי כאסון מוצדקת או לא מוצדקת.

חיים אורון: ובכל זאת, מה העמדה שלכם?

תמיר ברשד: אילו זה היה תלוי בנו, אנו לא מפחדים מהסכם קיבוצי.

תמיר ברשד: אני חושב שכל הסכם, גם אם הכותרת שלו איננה הסכם קיבוצי, הוא הסכם שמידת הכוח שלו – ועו"ד פינברג בוודאי יתנגד לזה – יש לה עוצמה גדולה.

תמיר ברשד: והדבר הכי משמעותי, מכיוון שעכשיו המרכזים והמנחים מאוגדים כקבוצת מיקוח אחת, הדבר הזה לא יוביל אותנו לשום מקום.

תמיר ברשד: הם חייבים להתפצל לגוף מיקוח של המנחים ולגוף מיקוח של המרכזים.

תמיר ברשד: לשתי הקבוצות יש בעיות שונות, לשתי הקבוצות יש פתרונות שונים.

תמיר ברשד: הפתרון של המנחים יכול להתקבל כבר מחר בבוקר, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

תמיר ברשד: הפתרון של המרכזים מסובך קצת יותר כי אין "חיה" כזאת שאפשר להשוות אותה באוניברסיטאות האחרות, צריך להמציא שם המצאות אחרות.

תמיר ברשד: זה ייקח עוד שבועיים-שלושה של דיונים.

תמיר ברשד: אם הם תולים את הדברים זה בזה, לא יהיה פתרון.

תמיר ברשד: אם הם מוכנים לקבל את ההצעה להפריד את קבוצות המיקוח מתוך כוונה של הוגנוּת של כל הצדדים, העניין יוכל להיפתר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גברת שרון קיטרון, אני מבקש לשאול אתכם לפני שאנחנו ממשיכים.

משה גפני: האם תסכימו שאנחנו נקבע פרק זמן שנסכים עליו עכשיו, בו יתנהל משא ומתן ביחד עם נציג הוות"ת, כי אני רואה שהוא איש חיובי.

משה גפני: נקבע פרק זמן קצר שנסכים עליו, אם תסכימו, שבמהלכו יתנהל משא ומתן אינטנסיבי, יותר מאשר פעמיים בשבוע, באופן ממש יום-יומי.

משה גפני: אתם תפסיקו את השביתה היום, תחזרו לעבודה ויתנהל משא ומתן אינטנסיבי.

משה גפני: בתוך שבועיים אם התוצאות יהיו לא משביעות רצון או לא תהיה אפילו התקדמות, תימשך השביתה עם גיבוי שלנו.

משה גפני: את המשא ומתן ילוו שניים מחברי הכנסת באופן אינטנסיבי.

משה גפני: כולנו מקווים שהמשא ומתן יסתיים בסופו של דבר בחיוב.

משה גפני: אם לא, השביתה שעכשיו קיימת תתחדש נניח בעוד שבועיים.

משה גפני: ההנהלה יודעת את זה מכיוון שאם זאת תהיה ההסכמה וההחלטה אנחנו ניתן לכם את הגיבוי הציבורי.

משה גפני: אנחנו ניתן לכם גם את הליווי, כפי שאמרתי.

משה גפני: השביתה תסתיים, הסטודנטים יוכלו לחזור ללימודים, אתם תוכלו לחזור לעבודה ויתקיים משא ומתן.

שלי יחימוביץ': והיה ובתוך שבועיים לא ישיגו תוצאות?

משה גפני: אז תימשך השביתה, אבל אז אנחנו ניתן להם את מלוא הגיבוי ונהיה שותפים למשא ומתן הזה.

גל הרפז-גורודסקי: אני מבקשת רשות להשיב, אבל להתנצל על כך שאני מבקשת להתייחס גם לכמה דברים שעלו כאן קודם.

גל הרפז-גורודסקי: אני מייצגת את המרכזים שהוזכרו.

גל הרפז-גורודסקי: אני מרגישה צורך לענות על כמה מן הדברים שנאמרו, במיוחד בעקבות הדברים שאמר מר תמיר ברשד.

גל הרפז-גורודסקי: דובר כאן על הסכם קיבוצי ועל התחולה שלו.

גל הרפז-גורודסקי: הסכם קיבוצי לא יכול להיות הערך היחיד בעניין הזה.

גל הרפז-גורודסקי: כרגע ההסכם הקיבוצי המוצע למעשה מחזיר אותנו אחורה מבחינת התנאים.

גל הרפז-גורודסקי: אי אפשר להסתפק בהסכם קיבוצי ולהישאר עם תנאים טובים פחות.

גל הרפז-גורודסקי: כך גם לעניין היציבות.

גל הרפז-גורודסקי: גם אם יש יציבות גבוהה יותר אבל השכר של העובד יורד ב-30%, אז מה ייצא לו מן היציבות הזאת?

גל הרפז-גורודסקי: אז הוא יציב בתנאים טובים פחות.

גל הרפז-גורודסקי: יציבות לא יכולה להיות העניין היחיד.

גל הרפז-גורודסקי: שאלתם במה ההצעה מֵרֵעַה.

גל הרפז-גורודסקי: עבור המרכזים יש שני מרכיבים שמשפיעים על שכרם.

גל הרפז-גורודסקי: אני כמרכזת הוראה שעובדת כבר 12 שנים באוניברסיטה, כל שנה מועסקת מחדש, אבל מידי סמסטר נספרים לי מספר הסטודנטים, אגב בשבוע השביעי לסמסטר, אחרי שהסמסטר התחיל כבר, אחרי שהכנתי כבר את הקורס, אחרי שכתבתי כבר עבודות ומבחנים וכולי, והמשרה נקבעת לפי מספר הסטודנטים באותו סמסטר.

גל הרפז-גורודסקי: המשכורת שלי מושפעת משני מרכיבים: 1) טבלת השכר, אילו היתה לי 100% משרה כמה הייתי מרוויחה; 2) מספר הסטודנטים, כמה זה בפועל, כמה זה באחוזי משרה.

גל הרפז-גורודסקי: ההצעה הנוכחית של ההנהלה עבור מרכזי ההוראה פוגעת בשני המרכיבים האלה: טבלאות השכר טובות פחות, והקשר בין מספר הסטודנטים ובין אחוזי המשרה טוב פחות מאשר היום.

גל הרפז-גורודסקי: כלומר הוגשה הצעה שהולכת אחורה גם מבחינת המרכזים, באופן חד-משמעי.

גל הרפז-גורודסקי: באשר לשאלתכם, אנחנו לא מסרבים להצעה הזאת, אבל יש דברים שצריכים להתקיים בכדי שנוכל להתקדם בעניין הזה.

גל הרפז-גורודסקי: קודם כול, כרגע יש בעיה של חוסר אמון.

גל הרפז-גורודסקי: אפילו אם אנחנו מסתכלים על שלושת הימים האחרונים, על התנהלות של האוניברסיטה נוכח השביתה בשלושת הימים האחרונים.

גל הרפז-גורודסקי: לכן כאשר אתם מציעים אנשים שילוו את העניין הזה, מבחינתנו זה חשוב כי צריך מישהו חיצוני נוסף שייתן תחושה שהדברים נמצאים תחת השגחה.

גל הרפז-גורודסקי: כמובן שהמשא ומתן חייב להיות אינטנסיבי ושיהיו אילו מדרגות בדרך.

גל הרפז-גורודסקי: לא לקבוע זמן ולהגיד מה יהיה בסופו, אלא לקבוע תחנות מסוימות בדרך, שאפשר יהיה לדעת שאנחנו באמת מתקדמים ולא מבזבזים את הזמן שוב, כפי שקרה עד כה.

גל הרפז-גורודסקי: אין לנו אפשרות להכריז כרגע על הפסקת השביתה.

גל הרפז-גורודסקי: אנחנו ארגון עובדים דמוקרטי.

גל הרפז-גורודסקי: כפי שהשביתה פרצה לאחר החלטה של האסיפה הכללית, כך גם ההחלטה על הפסקתה צריכה להתקבל באסיפה הכללית.

גל הרפז-גורודסקי: אנו יכולים להגיד שאנחנו מוכנים לפעול לטובת העניין הזה מהר ככל האפשר, לכנס אסיפה כללית ולהצביע על העניין הזה.

גל הרפז-גורודסקי: באופן עקרוני אנחנו רואים את ההצעה הזאת בחיוב אבל עלינו לכנס את האסיפה הכללית כדי לקבל על כך החלטה.

שרון מלכי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על המאמצים לנסות לקדם את העניין הזה.

שרון מלכי: גם אני מנחה באוניברסיטה הפתוחה וגם חברת ועד.

שרון מלכי: בעניין הגישור, יש כאן משהו שמחייב הרבה זהירות, וזה הקביעה מי הצד המגשר.

שרון מלכי: הדרישות שלנו מאוד-מאוד ברורות ומאוד-מאוד אלמנטריות.

שרון מלכי: מר תמיר ברשד מוות"ת הוא צד שבהחלט חיוני שיישב בחדר.

שרון מלכי: צריך לחשוב בכובד-ראש מיהו אותו מגשר, וצריך להגדיר מלכתחילה את מהות הגישור.

שרון מלכי: אין לנו לאן לרדת.

שרון מלכי: הדרישות שלנו היום הן דרישות בסיסיות – להשוות את התנאים שלנו לסגל הזוטר באוניברסיטאות.

שרון מלכי: זה לא מקום שאפשר לרדת ממנו.

שרון מלכי: אנחנו נמצאים בבסיס.

משה גפני: אבל אין כוונה בגישור או בבוררות להוריד אתכם.

משה גפני: הכוונה רק להעלות.

שרון מלכי: נכון.

שרון מלכי: כאשר אנחנו הולכים לגישור אני רוצה שזה יהיה הבסיס.

שרון מלכי: הבסיס הוא הסכם קיבוצי שמיטיב עם כל סגל ההוראה.

שרון מלכי: אלה דרישות אלמנטריות שחשוב שנסכים עליהן כאן.

אלכס מילר: כאשר מנהלים משא ומתן שני הצדדים צריכים לדעת לאיזה כיוון הם הולכים ואיפה כל אחד מתפשר בסופו של דבר.

אלכס מילר: אפשר לבוא למשא ומתן עם עמדות, אפשר להגיד: אלה העמדות שלנו, בואו נתווכח עליהן.

אלכס מילר: אם באים למשא ומתן עם תנאים מוקדמים, הם יגידו: התנאי שלנו כך וכך, ואתם תגידו: התנאים שלנו כך וכך, כל עוד התנאים הללו לא מתחברים אז לא צריך אפילו להיפגש.

אלכס מילר: אתם תשבו בבית, הם יישבו באוניברסיטה, עד שהראשון שיישבר.

אלכס מילר: אני מציע בדיוק מה שהציע אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: לחברי הכנסת אין אפשרות היום להיות חלק ממשא ומתן.

אלכס מילר: אני כן סבור שוות"ת יכולה להיות המגשרת.

שלי יחימוביץ': אם הם מסכימים.

שלי יחימוביץ': המגשר צריך להיות מוסכם על שני הצדדים.

אלכס מילר: חברים, עליכם להבין שלוות"ת יש 25% מן התקציב של המוסד שלכם.

תומר רוזנר: לכן הם לא אובייקטיביים.

אלכס מילר: צריך כאן מישהו מקצועי שיש לו ניסיון מן העבר במשא ומתן עם הסגל הזוטר ועם הסגל הבכיר.

אלכס מילר: אם יש בעיה במקצועיות, אם יש בעיה בדרך של הגישור, אפשר לטעון בפנינו שוות"ת לא אובייקטיבית ומה הן הסיבות.

אלכס מילר: אינני יודע אם היה כבר ניסיון עם ות"ת ועל סמך אותו ניסיון נאמר שהיא לא אובייקטיבית.

אלכס מילר: קודם כול תנסו.

אלכס מילר: לכן ניתנת עכשיו ארכה של שבוע-שבועיים כדי שתנסו לבדוק את הדבר הזה.

אלכס מילר: אני סבור שוועדת הכספים צריכה לקבל דיווח על התקדמות העניין, אבל חייבים להתקדם כאן כי הסטודנטים יושבים בבית.

שלי יחימוביץ': קודם כול, אני מברכת אתכם על ההתאגדות.

שלי יחימוביץ': אני יודעת עד כמה זה קשה.

שלי יחימוביץ': זה קשה מאוד.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת דב חנין אמר שלתומו חשב שהסכמים קיבוציים הם דבר מובן מאליו.

שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים שהסכמים קיבוציים הם לא דבר מובן מאליו.

שלי יחימוביץ': אנו גם יודעים שהיעדרם של הסכמים קיבוציים בולט בעיקר במקצועות של מעמד הביניים הגבוה, של אנשים משכילים מאוד.

שלי יחימוביץ': גם מרצים, גם עורכי-דין, גם אנשי תקשורת, גם אנשי היי-טק סובלים מאוד מהיעדר מוחלט כמעט של הסכמים קיבוציים בתחומים שלהם.

שלי יחימוביץ': זה פגיעה אנושה מאוד במעמד הביניים המשכיל.

שלי יחימוביץ': ואני יודעת עד כמה קשה להתארגן, במיוחד כשאתם כל-כך מבוזרים בכל רחבי הארץ ודרוש לזה גם אומץ-לב, גם יוזמה, גם כושר ארגון.

שלי יחימוביץ': אני מברכת גם את "כוח לעובדים".

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שללא הליווי שלהם לא הייתם מצליחים לעשות את זה.

שלי יחימוביץ': אנו עדים כאן לצורת העסקה מחפירה שהשתרשה כמין נוהג שכזה.

שלי יחימוביץ': גוף יכול להיות עם כוונות נפלאות, גוף נפלא שכל כוונותיו טובות המה, גוף שמסייע לציבור.

שלי יחימוביץ': אבל הוא שוכח רק דבר אחד קטן – את העובדים שלו.

שלי יחימוביץ': המבחן המרכזי של מוסריותו של גוף או דמותו – אמר כאן היושב-ראש שאי אפשר להאשים אתכם בחוסר הוגנוּת: ההוגנוּת נמדדת קודם כול ביחס לעובדים.

שלי יחימוביץ': העובדה שעד היום פיטרתם עובדים מידי 9 חודשים היא חרפה.

שרון מלכי: מידי 3 חודשים, בכל סמסטר.

שלי יחימוביץ': אז זה חרפה בחזקת שלוש.

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה איך לא נתתם דעתכם לעניין הזה עד היום.

שלי יחימוביץ': יש לזה כמובן קשר ישיר לעובדה שהעובדים לא היו מאורגנים.

שלי יחימוביץ': כאשר העובדים לא מאורגנים אפשר פשוט "לשים עליהם פס", כי כאשר עובד אומר "אני" הוא כלום, אבל כשעובדים באים ואומרים "אנחנו" זה מתחיל לכאוב, וטוב שזה כואב.

שלי יחימוביץ': אני ממש לא משוכנעת שהמטרה של הישיבה הזאת למנוע שביתה.

שלי יחימוביץ': המטרה של הישיבה הזאת להביא לידי כך שהעובדים יועסקו בתנאים הוגנים.

שלי יחימוביץ': כן, זה כנראה מכיוון שעד עכשיו ככל הנראה הם נוצלו.

שלי יחימוביץ': אגב, אמרת כאן שאת ההפרשה הפנסיונית רק העובדים מפרישים?

שלי יחימוביץ': האוניברסיטה לא מפרישה הפרשה פנסיונית?

יוסף מאורי: זה לא מדויק.

שרון מלכי: מפרישים על חשבון שכר הברוטו של המנחים.

אופיר פינס-פז: מה זאת אומרת "לא מדויק"?

אופיר פינס-פז: או כן, או לא.

שלי יחימוביץ': עבר חוק שמחייב את המעביד להפריש.

שלי יחימוביץ': אגב, זה אפילו לא למשא ומתן.

שלי יחימוביץ': זה על-פי חוק.

דב חנין: מי מפריש את חלק המעביד, אתם או העובדים?

משה גפני: שואלים חברי הכנסת האם את חלק המעביד אתם מעבירים.

יוסף מאורי: אנחנו מפרישים את חלק המעביד, פיצויים ותגמולים על חשבון המעביד.

שרון מלכי: נוכל להתבונן יחד בתלוש המשכורת שלי.

תומר רוזנר: אבל במקביל הפחתתם את השכר בהפרש הזה.

יוסף מאורי: לא הפחתנו את השכר.

שלי יחימוביץ': אגב, אם הפחתתם את השכר כדי לשלם ביטוח פנסיוני על-פי חוק - - -

יוסף מאורי: זה לא על-פי חוק.

יוסף מאורי: זה הסדר מיטיב, לא הסדר על-פי החוק.

יוסף מאורי: אכן אנחנו מפרישים כמעביד את חלק המעביד.

שלי יחימוביץ': ולצורך העניין הורדתם את השכר?

יוסף מאורי: לא.

שלי יחימוביץ': בואו לא ניכנס כאן לפרטים.

שלי יחימוביץ': יש כנראה הרבה דברים לדון עליהם.

משה גפני: לא נוכל לברר את זה במסגרת המצומצמת עכשיו.

שלי יחימוביץ': על דעת כל הצדדים היתה העסקה נצלנית.

שלי יחימוביץ': המטרה שלנו איננה למנוע את השביתה, אלא להביא לכדי כך שייחתם הסכם קיבוצי – הסכם קיבוצי זה לא מילה גסה – ושהתוכן שלו יהיה כזה שיאפשר לעובדים ביטחון תעסוקתי וביטחון סוציאלי באופן שלא יוריד להם את השכר.

שלי יחימוביץ': זה הכול.

שלי יחימוביץ': ייתכן שזה יעלה לכם יותר כי עד היום היה תת-תקצוב של עלות השכר של העובדים שלכם.

שלי יחימוביץ': אני לא משוכנעת, אדוני היושב-ראש, שחברי כנסת צריכים להיות מעורבים במשא ומתן עצמו.

שלי יחימוביץ': זה דבר שאנו לא נוהגים לעשות.

שלי יחימוביץ': זאת התדיינות שבין העובדים ובין המעבידים.

שלי יחימוביץ': אם יש בורר, הוא צריך להיות מוסכם על שני הצדדים.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא יכולים להיות בוררים בדיון כזה.

שלי יחימוביץ': דרך אגב, אני מציעה שזה יישאר בוועדת הכספים פשוט כי זה יהיה יותר אפקטיבי, וגם כך לא בטוח שהישיבה בוועדה היא אפקטיבית.

אלכס מילר: זה משהו אחר, להחליט באיזו ועדה הנושא יידון.

שלי יחימוביץ': אני ממליצה לטובת העניין שהנושא יידון בוועדת הכספים.

שלי יחימוביץ': אני כן חושבת ששניכם, גם חבר הכנסת דב חנין וגם חבר הכנסת אלכס מילר, יכולים בהחלט להיות העין העוקבת שלנו אחר המשא ומתן ולדווח לנו מה קורה, אבל הם לא יכולים לתת לנו תשובה עכשיו.

שלי יחימוביץ': הם לא דיקטטורים.

שלי יחימוביץ': יש להם ארגון, הם צריכים לכנס אותו ולקבל החלטות.

שלי יחימוביץ': בכנסת הקודמת עבר חוק הלוביסטים, אדוני עו"ד נחום פינברג.

שלי יחימוביץ': אני מתנצלת שדווקא בך אני פותחת את יישום החוק כי יש לי אליך הערכה גבוהה מאוד, ואני מניחה גם שעולה הרבה כסף לאוניברסיטה הפתוחה להעסיק אותך, ובצדק, כי אתה אולי הטוב בתחומך.

שלי יחימוביץ': חוק הלוביסטים קובע שגם עורכי-דין ולא רק לוביסטים, כל עוד הם לא עובדים של הגוף שהם מייצגים או לחילופין מייצגים חבר כנסת בשימוע שלו, צריכים לבקש אישור להופיע בוועדה לצורך דיון מסוים.

שלי יחימוביץ': אני רק מסבה את תשומת לבך לדבר הזה כי בינתיים בדקנו באתר הכנסת וראינו שלא נתבקש אישור כזה.

שלי יחימוביץ': אני אומרת את זה למען הסדר הטוב.

נחום פינברג: אני מכבד אותך ומודה לך על ההערה.

נחום פינברג: מכיוון שכך אני רוצה לעמוד בתנאים של הכנסת.

שלי יחימוביץ': אני מעריכה את זה.

שלי יחימוביץ': (עו"ד נחום פינברג יוצא מן החדר.

שלי יחימוביץ': )

חיים אורון: יש נושא אחד שלפי דעתי יש מקום שהוועדה תביע בו עמדה ברורה וחד-משמעית – ההסכם הקיבוצי.

חיים אורון: תוכנו ותחולתו הם חלק מן המשא ומתן, ואני מציע לחברי הכנסת להשתדל להימנע, אלא אם כן יש כאלה שרוצים, להתחיל להיות חלק מהדיונים על תוכנם של הסכמים בין עובדים ובין מעסיקים.

חיים אורון: זה מתחיל במקום אחד והולך למקומות אחרים.

חיים אורון: אני לא מציע להיכנס לזה.

חיים אורון: ההבחנה קצת התערבבה בדיון היום בין מתווך, בורר, מגשר ומלווה.

חיים אורון: מלווה – זה המושג שאני מציע להשתמש בו.

חיים אורון: אנחנו כחברי הכנסת לא יכולים להיות אפילו מגשרים.

משה גפני: אף אחד גם לא הציע את זה.

חיים אורון: בהבדל מן הוות"ת, שאני שמח שמבין שבסוף זה יעלה גם כסף, ומי שמסתכל קצת על המספרים – ועוד פעם תודה למחלקת המחקר והמידע של הכנסת שהציגה בפנינו נתונים – זה לא מבנה רגיל של אוניברסיטה.

חיים אורון: שיעור ההשתתפות של הוות"ת בתקציב האוניברסיטה עומד על כ-20%, ואילו באוניברסיטאות המחקריות האחרות וגם במכללות הוא גבוה יותר.

חיים אורון: יש כאן בעייתיות.

חיים אורון: אפשר להגיד שאנחנו לא רואים אותה אבל היא קיימת כאן.

חיים אורון: בסופו של יום כנראה יצטרכו להביא כסף מאיזה מקום.

חיים אורון: אני מבין שאתם מבינים את זה גם.

חיים אורון: זאת הסיבה שיש גם הצדקה לישיבתנו כאן ולדיון שלנו.

חיים אורון: זה אולי הגב העיקרי שאנו יכולים לתת בתהליך הזה.

חיים אורון: הם צריכים להבין שכאן יצטרכו להוסיף כסף, אחרת לא תהיה הטבה בתנאים.

חיים אורון: אי אפשר לגלגל את זה ככה.

חיים אורון: מישהו צריך לומר: אם הנתונים שנמסרו לנו נכונים, שהאוניברסיטה מתנהלת פחות או יותר באיזון, אז יצטרכו להביא את הכסף הזה.

חיים אורון: לכן אני סבור שליווי של חברי הכנסת יש לו בהחלט מקום.

חיים אורון: לכן אני סבור שיש מקום להפעיל לחץ על כולם לסיים את זה מוקדם ככל האפשר.

חיים אורון: גם אני לא מצטרף לקריאה של ועדת הכספים להפסקת שביתות, לא של הסבלים בלוד ולא של עובדי הוראה.

חיים אורון: הם שמעו את כל הדיון.

חיים אורון: אני לא בטוח שהשביתה לא גרמה לקצת זעזועים אצל כולם.

שלי יחימוביץ': השביתה גרמה לכך שנשב כאן היום.

חיים אורון: יש אינטרס מובנה, גם של נציג הסטודנטים שטרם דיבר כאן וגם של נציגי המוסד וגם של העובדים, שהמשבר הזה לא יתמשך כי אני לא רואה במקרה זה מישהו שיכול להרוויח ממנו.

חיים אורון: אין זה תפקידנו.

חיים אורון: אני לפחות לא מצטרף לקריאות להפסקת שביתה.

חיים אורון: לסיכום, אני מקבל את נוסח ההצעה הראשונית שלך, אדוני היושב-ראש, שדיברה על תהליך של ליווי שיבוא לידי ביטוי גם בדיווח דרך ועדת-משנה או מבחינתי מספיק שיהיה דיווח לך, וגם בידיעה שאנחנו עוקבים אחרי העניין הזה, ולשלוח את כולם להתדיין ברצינות ולפתור את הבעיות.

ציון פיניאן: שמעתי את הדברים שנאמרו כאן.

ציון פיניאן: תנאי העסקה שכאלה לא פגשתי מעולם.

ציון פיניאן: זה מדהים.

שלי יחימוביץ': חכה.

שלי יחימוביץ': אוכל ללמד אותך כמה דברים.

ציון פיניאן: חייבים לספק לעובדים תנאי שכר הוגנים, אבל גם צריך לגשת למשא ומתן ללא תנאים מוקדמים.

ציון פיניאן: שלא כל אחד יבוא עם החבילה שלו ויגיד: זהו, ובזה נגמר.

ציון פיניאן: צריך לבוא כל אחד מן הצדדים ברצון טוב ובפתיחות למשא ומתן.

ציון פיניאן: אני קורא להפסיק את השביתה, בשל סיבה אחת, כי זה מפעל שעלול להתפרק אם השביתה תימשך.

ציון פיניאן: השביתה עלולה לפרק את כל המפעל הזה.

שלי יחימוביץ': שיישבו, ינהלו מהר משא ומתן ויגיעו להסכמות.

ציון פיניאן: שינהלו את המשא ומתן שבוע-שבועיים-שלושה ויבואו עם הסכם טוב.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לציין שהפנייה לאוניברסיטת תל-אביב כדי שלא יאפשרו לעו"ד איתי סבירסקי מהקליניקה לייצג את העובדים מעידה על חוסר תום-לב, לא על נכונות ושמחה על כך שקם ועד.

שרון מלכי: לצערנו - - -

אופיר פינס-פז: לא הכול וירטואלי?

אופיר פינס-פז: אתם ממש בוחרים יושב-ראש?

אופיר פינס-פז: איך אתם עושים את זה?

אופיר פינס-פז: ...

משה גפני: אני רוצה להבהיר את ההצעה שלי.

משה גפני: הנהלת האוניברסיטה שמעה כאן את רוח הדברים.

משה גפני: נציגי סגל העובדים רואים גם כן את המגמה ואת הכיוון.

משה גפני: אני לא מכריח אף אחד, בוודאי לא בשלב הזה, כלומר אנחנו לא מפעילים כאן איזו כוחניות, לא לצד זה ולא לצד אחר.

משה גפני: אנחנו נמצאים עדיין אי-שם רחוק מפתרון.

משה גפני: אנחנו מעוניינים שהשביתה תסתיים.

משה גפני: אנחנו מעוניינים שייחתם הסכם בין ההנהלה ובין העובדים.

משה גפני: זאת המגמה.

משה גפני: יש נזק בעצם העובדה שמתקיימת שביתה, גם מבחינת יחסי האמון שצריך להחזיר אותם בחזרה, כפי שאמרתם.

משה גפני: אני על כל פנים סבור שניתן לעשות צעדים דרסטיים עכשיו במפגשים של ההנהלה ונציגי העובדים ללא שביתה.

משה גפני: לא שאני בורח מעניין השביתה, שביתה צריך לעשות אם אלה תנאי העבודה, אבל אני ממליץ לדחות את השביתה.

משה גפני: שמענו גם את נציג הוות"ת, שהוא מוכן להיות מעורב בעניין, עמדתו חיובית.

משה גפני: הצעתי ששני חברי הכנסת שהציעו את ההצעה, חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת אלכס מילר, ילוו את העניין אך בוודאי לא יהיו המתווכים.

משה גפני: הצדדים יצטרכו להחליט מי המגשר או המתווך, או אולי אפשר להגיע להסכמות גם בלי זה, או אולי אפשר להגיע להסכמה שיהיה מתווך ומגשר המקובל מראש על שני הצדדים.

משה גפני: שני חברי הכנסת ילוו את העניין, משמע שהם לא חלק מן המשא ומתן.

משה גפני: אנחנו רשות מחוקקת ומפקחת, אנחנו בוודאי לא רשות מבצעת.

משה גפני: גם הממשלה לא יכולה להיכנס לעניין הזה.

משה גפני: זה צריך להיות בין ההנהלה ובין העובדים.

משה גפני: אנחנו רוצים ללוות את העניין הזה ציבורית.

משה גפני: נקבע בעוד שבועיים, נניח, ישיבה נוספת של ועדת הכספים לאחר שנשמע גם מכם וגם מחברי הכנסת שעוקבים אחר המשא ומתן הזה מקרוב יותר, אם זאת תהיה ההחלטה שלנו.

משה גפני: נקיים ישיבה נוספת אם עד אז לא יגיע הנושא לפתרון.

משה גפני: זאת ההצעה שלנו.

משה גפני: אני מבקש לתת את רשות הדיבור לנציג הסטודנטים, ממש בקצרה, כדי לא לפגוע בסטודנטים.

שגיא בן-חור: אנחנו לא מצדדים באף אחד מן הצדדים.

שגיא בן-חור: אני יושב-ראש אגודת הסטודנטים.

שגיא בן-חור: עבורי הדיון הזה הוא גם מעין סגירת מעגל.

שגיא בן-חור: לפני שנה וחצי בפגרת הקיץ התקיים דיון מיוחד.

שגיא בן-חור: במשך 32 שנים לא היתה אגודת סטודנטים באוניברסיטה הפתוחה, מוסד הלימודים היחיד מבין 60 מוסדות שלא היתה בו אגודת סטודנטים.

שגיא בן-חור: אני מבקש להודות מאוד לחבר הכנסת אלכס מילר שבזכות הפעילות הנמרצת שלו סייע לנו, לאחר מאבק שנמשך 3 שנים, להקים אגודת סטודנטים.

שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת ש"אתם לא מצדדים באף צד"?

שלי יחימוביץ': אתם לא רוצים שהמנחים שלכם יקבלו שכר הוגן?

שגיא בן-חור: אתקן את דבריי.

שגיא בן-חור: אנחנו לא מביעים עמדה על פרטי המשא והמתן ולא מתפקידי לתווך.

שגיא בן-חור: אני סבור ששיפור תנאי ההעסקה של המנחים הוא אינטרס של כולם, כולנו תמימי-דעים.

שגיא בן-חור: בפגישה שלי עם נשיאת האוניברסיטה הפתוחה הבנתי שזאת גם ההנחה שלה במשא ומתן, שמה שהיה לא יכול להימשך.

שגיא בן-חור: שיפור בתנאי ההעסקה יביא כמובן כוח אדם טוב לאוניברסיטה הפתוחה.

שגיא בן-חור: שביעות הרצון של המנחים תביא לשיפור ההוראה ולשיפור המוטיבציה.

שגיא בן-חור: זאת העמדה שלנו.

שגיא בן-חור: אנחנו לא מביעים עמדה קונקרטית על פרטים בהסכם.

שגיא בן-חור: אנחנו מזדהים עם המאבק.

שגיא בן-חור: אני לא קורא להם לשבות או לא לשבות.

שגיא בן-חור: אני סבור ששביתה היא כלי לגיטימי במסגרת מאבק ציבורי.

שגיא בן-חור: לא מדובר באיזה אספסוף, אלא בתהליך של דיונים שנמשך כמעט שנה וחצי, לא חצי שנה.

שגיא בן-חור: היתה כאן עליית מדרגה, צעד אחר צעד.

שגיא בן-חור: נשק השביתה לא נשלף מיידית.

שגיא בן-חור: עם זאת, אני קורא לצדדים להיכנס למשא ומתן אינטנסיבי, מה שלא קורה היום.

שגיא בן-חור: אני רוצה להאיר נקודה שלא הועלתה כאן עד כה והיא רלוונטית לוועדת הכספים.

שגיא בן-חור: אני מודאג מאוד מנושא אחר.

שגיא בן-חור: דיבר חבר הכנסת חיים אורון על נושא מגבלות התקציב.

שגיא בן-חור: החשש שלנו כאגודת סטודנטים, שהאוניברסיטה תגיע להסכמות עם המנחים על גבנו.

שגיא בן-חור: למה אני מתכוון?

שגיא בן-חור: אנו חוששים שהתקציב שייצא לטובת שיפור תנאי ההעסקה יבוא על חשבוננו, שאנחנו נקבל פחות שעות הוראה.

שגיא בן-חור: אני מציג את זה כהשערה, לא על סמך משהו מבוסס.

שלי יחימוביץ': יש לי שאלה אליך.

שלי יחימוביץ': נניח שאתה יודע שבסופר

שלי יחימוביץ': מרקט מסוים לא עומדים בחוק שכר מינימום ולא משלמים שכר מינימום, אבל מחיר המוצר נמוך נורא, וכדי לשלם שכר מינימום צריך להעלות את מחיר המוצר.

שלי יחימוביץ': אני לא אומרת שזה יקרה.

שלי יחימוביץ': האם לא תחשוב שהגיוני שצריך להעלות את מחיר המוצר כדי שאנשים יקבלו שכר מינימום כחוק?

שלי יחימוביץ': הכול צרכני?

שגיא בן-חור: לא, חס וחלילה.

שגיא בן-חור: אני סבור שבעניין הזה הפתרון של העלאת שיעור ההשתתפות של הוות"ת בתקצוב האוניברסיטה הפתוחה הוא אולי הפתרון הנכון.

שגיא בן-חור: שאלתו של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, איך יש יושב-ראש לאוניברסיטה הפתוחה, רק ממחישה עד כמה האוניברסיטה הפתוחה, הסטודנטים שלה והמנחים הם תמיד בנים חורגים בהשכלה הגבוהה.

שגיא בן-חור: הגודל שלנו הוא כמו שלוש אוניברסיטאות.

שגיא בן-חור: אם שלוש אוניברסיטאות: תל-אביב, חיפה ובאר-שבע היו שובתות היום אני בטוח ששר החינוך היה מתערב בעניין, אולם האוניברסיטה הפתוחה תמיד נזנחת בצד.

שגיא בן-חור: אני סבור שזה צריך לבוא לא על חשבוננו ולא על חשבון המנחים והגיע הזמן שנתוקצב בהתאם.

משה גפני: אני חוזר על סיכום הישיבה.

משה גפני: אנו מבקשים להיכנס למשא ומתן אינטנסיבי.

משה גפני: אנו מבקשים מן ההנהלה, אדוני המנכ"ל, ומן העובדים להיכנס למשא ומתן אינטנסיבי.

משה גפני: את המצב הנוכחי אנחנו רואים לא בחיוב, אם ננקוט בלשון המעטה.

משה גפני: אנחנו רואים בו מצב שאסור שיהיה במדינת ישראל.

משה גפני: צריך לשנות אותו מן היסוד.

משה גפני: אתם יכולים להגיע להסכמה, להגיע לבורר מוסכם או למגשר מוסכם, ואפשר לעשות את זה במישרין.

משה גפני: אני מציע ששני חברי הכנסת, חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת אלכס מילר, יעקבו, יהיו בקשר אתכם במהלך השבועיים הקרובים.

משה גפני: נשמע מהם דיווח.

משה גפני: נקיים דיון נוסף בוועדה בעוד כשבועיים.

משה גפני: אני אומר את דעתי.

משה גפני: אם אלה תנאי ההעסקה אין ספק שיש זכות לשבות, אבל אני סבור שאם ייכנסו באמת למשא ומתן אינטנסיבי הפסקה בשביתה לפרק זמן מסוים, בעיקר בשל משבר האמון שבו מצויים הצדדים עכשיו, תיצור איזה קטליזטור להאצת המשא ומתן.

משה גפני: אבל זאת החלטה חוקית שלכם.

משה גפני: אני באופן אישי סבור שזה היה תורם.

משה גפני: לו הייתי במקומכם הייתי מקבל את ההצעה הזאת.

משה גפני: הייתי בא להנהלת האוניברסיטה ואומר: אני מפסיק עכשיו את השביתה לפרק זמן של שבועיים, עד שוועדת הכספים תתכנס שוב.

משה גפני: אני מבין שביום חמישי אמור להיות לכם דיון נוסף.

משה גפני: זאת ההצעה שלנו.

משה גפני: אנחנו מבקשים שתקבלו אותה.

משה גפני: נקיים דיון נוסף בעוד כשבועיים.

אופיר פינס-פז: זאת ההצעה שלך.

חיים אורון: זאת המחשבה שלך – מה שאמרת כעת על הפסקת השביתה.

משה גפני: לגבי המשך השביתה או הפסקתה אמרתי את דעתי האישית.

משה גפני: כל הדברים האחרים הם החלטה של הוועדה.

משה גפני: לגבי השביתה אמרתי את דעתי האישית, שאילו הייתי במקומכם, אם כמובן היה לי פרטנר בצד השני, ונראה לי שיש פרטנר בצד השני מכיוון שעל-פי הדברים שנאמרו כאן ועל-פי הדברים שאמר לי מר קליבנסקי בשיחתי אתו אני מקווה שיש פרטנר.

משה גפני: אלא אם כן אני באמת נאיבי באופן חריג.

שרון קיטרון: אדוני היושב-ראש, אני מברכת על מה שאתה אומר.

שרון קיטרון: נוכל להפסיק את השביתה אם תהיה התקדמות משמעותית במשא ומתן.

שרון קיטרון: חשוב לי מאוד להדגיש את זה.

משה גפני: לגבי השביתה – זה הצעה שלי.

משה גפני: זה לא הצעת הוועדה.

משה גפני: חבר הכנסת אלכס מילר מצטרף להצעתי, אבל זאת איננה החלטת הוועדה.

משה גפני: זאת בקשה שלי ושל כמה חברי כנסת.

משה גפני: חלק מחברי הוועדה סבורים שלא ראוי שאנחנו נגיד לכם מה לעשות בעניין הזה, ואני באמת לא מתכוון להגיד לכם מה לעשות.

משה גפני: אני סבור, בתור עצה, שזה יכול לתרום לעניין.

משה גפני: זאת ההחלטה.

משה גפני: נתכנס בעזרת השם בערך בעוד שבועיים.

משה גפני: אבקש משני חברי הכנסת שילוו את העניין.

משה גפני: תודה רבה לכם.