ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 20, 2009-04-22 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: יש לנו כמה נושאים על סדר היום.

משה גפני: אני מבקש להקדים ולומר, זאת הישיבה הראשונה שאני מנהל כיושב-ראש ועדת הכספים, מעבר לישיבה שהתקיימה לפני פסח שהיתה ישיבת הכתרה של היושב-ראש.

משה גפני: אינני חדש בוועדה.

משה גפני: פעם ראשונה שאני יושב-הראש אבל הייתי בוועדה במשך שנים רבות, חלק מן הזמן בתור חבר, חלק מן הזמן סתם כנדחף.

משה גפני: אני אוהב את הוועדה הזאת, אני אוהב את הצוות של הוועדה – צוות מיומן העושה את עבודתו נאמנה.

משה גפני: אני מתפלל לקדוש ברוך הוא שלא תארע תקלה על-ידי.

משה גפני: בכל זאת עליי להתרגל להיות אחראי יותר מאשר הייתי קודם, עכשיו כאשר אני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה להגיד שאתה מפסיק להיות השייגעץ?

משה גפני: אני לא הולך להשתנות כנראה, אבל אצטרך לעשות כמה תרגילים כאלה – האחריות מחייבת.

משה גפני: אני מבקש בהזדמנות הזאת לשבח את ראשי הוועדה הקודמים, את השר פרופ' אבישי ברוורמן, את שר התיירות סטס מיסז'ניקוב ואת חברי לסיעה סגן השר הרב יעקב ליצמן שהיה יושב-ראש ועדה מצוין.

משה גפני: אתה רואה, מראשות הוועדה כולם הולכים להיות שרים.

משה גפני: יש מי שמעדיפים להיות יושב-ראש ועדה ולא שר, אבל סגן השר הרב ליצמן עשה עבודה מצוינת.

משה גפני: אני משבח אותו על כך ומברך אותו בתפקידו החדש.

משה גפני: נתחיל בישיבה.

משה גפני: הסעיף הראשון על סדר היום הוא השלכות המשבר הכלכלי על מצב התעסוקה במשק.

משה גפני: לפני שאני נותן למר שרגא ברוש, נשיא התאחדות התעשיינים, את רשות הדיבור אני מבקש לומר כמה מילים.

משה גפני: המשק העולמי נכנס למשבר קשה בתקופה האחרונה.

משה גפני: בתחילת המשבר שהיה בארצות-הברית ובאירופה חיינו באיזו אשליה שאולי זה יפסח עלינו, אולם התברר שאיננו פטורים ממה שקורה במשק העולמי ולצערנו הרב המשבר לא פסח עלינו.

משה גפני: בכלל, בכל ההיסטוריה האנושית כאשר יש משבר כלכלי מתמשך וקשה ועם מיתון עמוק, הוא יוצר בעיות קשות מאוד לחברה, ואפילו מלחמות.

משה גפני: המציאות שבה אנשים הולכים הביתה ואין להם מקום עבודה, כאשר כבודם נפגע ואין להם פרנסה להביא למשפחתם והאבטלה הולכת וגוברת – יוצרת מתחים שאחריתם מי ישורנו.

משה גפני: זה איננו נושא כלכלי בלבד.

משה גפני: זה הופך להיות נושא חברתי, וגם נושא מדיני וביטחוני.

משה גפני: אני לא רוצה להפליג להיסטוריה הרחוקה.

משה גפני: אפילו בהיסטוריה הקרובה, בראשית שנות השלושים היה משבר כלכלי קשה מאוד בגרמניה וידוע לנו מה קרה לאחר מכן.

משה גפני: אתמול היה יום השואה.

משה גפני: אני לא רוצה להרחיב בעניין הזה.

משה גפני: אבל משבר כלכלי מתמשך וארוך ועמוק, עם מיתון קשה, הוא בעיה שמדינה אחראית חייבת לטפל בה.

משה גפני: היינו בתקופה של אי יציבות שלטונית, מערכות בחירות שהתנהלו בתקופה הקריטית של המשבר הכלכלי, שלטון שהתחלף.

משה גפני: עכשיו יש ממשלה, יש מי שיטפל בבעיות הללו.

משה גפני: למיטב הכרתי – אני לא רוצה לפסוק ולומר דברים חד-משמעיים – אבל עד נכון לרגע זה לא היה טיפול ממשלתי אינטנסיבי במשבר הכלכלי, על כל המשתמע מכך.

משה גפני: אנו מקיימים היום דיון ראשוני בעניין הזה, דיון שהוא יותר עקרוני.

משה גפני: אני אמור להיפגש היום עם שר האוצר.

משה גפני: נבקש שיתוף פעולה עם משרד האוצר.

משה גפני: בכלל בכל המערכת הזאת המדיניות שלי היא שיתוף פעולה עם משרד האוצר.

משה גפני: אנחנו לא נהיה "חותמת גומי" של משרד האוצר או של משרדי הממשלה, אבל נעשה הכול על מנת שבסופו של דבר המדיניות תהיה אחת והפעילות תהיה אחת.

משה גפני: לפעילות החיובית של הממשלה ועדת הכספים תטה כמובן כתף.

משה גפני: נעשה הכול על מנת שנצא מן המשבר הזה מהר ככל האפשר ובצורה הכי טובה.

משה גפני: אני מבקש מנשיא התאחדות התעשיינים, שאני מודה על כך שהגיע לישיבה וגם נפגשתי אתו קודם, לומר את דברו.

משה גפני: אני מבקש רק שהדיון לא יהיה ארוך אלא דיון ענייני.

משה גפני: בבקשה.

שרגא ברוש: בוקר טוב לכולם.

שרגא ברוש: אדוני יושב-ראש הוועדה, בהצלחה.

משה גפני: תודה רבה.

שרגא ברוש: אני כאן בכובעי כיושב-ראש לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים כולם, 14 ארגונים כלכליים כמו לשכות המסחר, לה"ב – העצמאיים, הקבלנים, המלונאים, המפעלים הקטנים וכן הלאה.

שרגא ברוש: למעשה המגזר העסקי כולו סובל מאוד ב-8 החודשים האחרונים.

שרגא ברוש: ברשותך, אני רוצה לתאר באיזו סיטואציה אנו נמצאים ואיך אנו חושבים שצריך להתמודד עם המצב.

שרגא ברוש: בחרתי להציג שקף אחד בודד מול עיניכם שלדעתי מתאר את הכול.

שרגא ברוש: 4 הקווים הירוקים שאתם רואים מצד שמאל הם ארבעת הרבעונים של 2007, כאשר אחרי זה יש את ארבעת הרבעונים של 2008, ורבעונים ראשון ושני של 2009 בפרמטרים של משלוחי ייצוא, מועסקים בתעשייה ותפוקה.

שרגא ברוש: אני מציג את זה רק כדי שתבינו איפה אנו נמצאים.

שרגא ברוש: אם בשנת 2007 אתם רואים שכל רבעון צומח כלפי מעלה, ולא חשובים השיעורים כרגע אבל אתם רואים את המגמה, כבר ברבעון הראשון של 2008 – אני רוצה להזכיר לכם שהדולר חצה את ה-4 שקלים כלפי מטה – ראינו ירידה בקצב משלוחי הייצוא, ובעקבות זה יורדת כמובן התפוקה התעשייתית וכמובן שרואים גם את הקיטון במספר המועסקים בתעשייה.

שרגא ברוש: באופן טבעי יש הפרש פאזה: קודם כול הייצוא יורד, די בסמוך לזה יורדת התפוקה התעשייתית, ולאחר תקופה לא ארוכה יורדים בקצב קליטת העובדים ואחר-כך לצערי עוברים גם לפיטורים.

שרגא ברוש: כאשר התחלנו בתחילת שנת 2008 לזעוק חמס, ידענו לאן נגיע ברבעון השלישי והרביעי וכמובן ב-2009.

שרגא ברוש: כאשר ראינו את הקווים האלה משנים כיוון ויורדים כלפי מטה בייצוא, בתפוקה התעשייתית ובקצב קליטת העובדים ידענו שנגיע לרגע של ירידה בהכנסות ממסים, פיטורי עובדים וכל אותם דברים שלמעשה עליהם מתקיים היום הדיון בוועדה.

שרגא ברוש: ברבעון השלישי והרביעי בשנה שעברה המצב כמובן הלך והחמיר, כאשר שני הרבעונים שקבעו פורמלית שאנו במיתון הם הרבעון האחרון של שנת 2008 והרבעון הראשון של שנת 2009.

שרגא ברוש: אלה הקווים העמוקים ביותר שאנו רואים על הגרף.

שרגא ברוש: אנו סבורים, ולא רק מהיום, שניתן למזער את השפעת המיתון.

שרגא ברוש: אני רוצה להזכיר לכולם, למרות שהפרמטרים הכלכליים בשנת 2008 עדיין טובים יחסית, היה ברור לנו כבר ב-2008 שאנחנו סובלים מאוד משחיקת כושר התחרות של התעשייה, וכמובן ברווחיות, מה שמשפיע על המשק כולו.

שרגא ברוש: למעשה סברנו שב-2008 צריכים היו כבר לנקוט בכמה צעדים.

שרגא ברוש: היום אנחנו כבר מזמן לאחר המועד ואני מקווה מאוד שהממשלה שקמה כרגע ובדיונים שמתחילים היום, הצעדים שהיו צריכים להינקט כבר בעבר אכן יתחילו להינקט כעת.

שרגא ברוש: הקימו קרנות להון חוזר.

שרגא ברוש: לאט מדי, קטנות מדי, מגומגמות מדי.

שרגא ברוש: בשניים או שלושה בנקים, כאשר רוב הכסף בשני בנקים קטנים מאוד.

שרגא ברוש: נכון לרגע זה, מתוך כ-1.3 מיליארד שקל שיש בקרנות האלה ניתנו הלוואות בסך לא יותר מ-100 מיליון שקל.

שרגא ברוש: 50% מן הפונים נדחים בטיעונים של ענף מסוכן.

שרגא ברוש: רבותי, כולנו ענפים מסוכנים.

שרגא ברוש: גם הבנקאות היום היא ענף מסוכן, גם הממשלה נמצאות בסכנה.

שרגא ברוש: אין היום ענפים לא מסוכנים.

שרגא ברוש: המשבר הזה חוצה את כל הענפים, את כל המשק.

שרגא ברוש: באיזה מקום לא השתנה הדיסקט.

שרגא ברוש: ברגע שנתנו לשיקול דעתו של הבנק אם הוא נותן את ההלוואה או לא, למרות ה-70% בטחונות שהממשלה נותנת, למרות ה-25% בטחונות מטריאליים שהלווים נותנים, למרות הערבות האישית המלאה על כל הלוואה של בעל החברה עדיין למעלה מ-50% מן הפונים נדחים.

שרגא ברוש: בפועל סדר גודל של 70 מיליון שקל יצאו לדרך.

שרגא ברוש: התחלנו את המשבר בחודש אוקטובר 2008 והקרנות, כפי שאמרתי, הוקמו קטנות מדי ובאיחור, רק בחודש ינואר 2009.

שרגא ברוש: היום אנחנו כבר כמעט בחודש במאי.

שרגא ברוש: העסק הזה לא עובד.

שרגא ברוש: הדבר הראשון שלדעתנו צריך לעשות זה קרנות אמיתיות בכל הבנקים.

שרגא ברוש: אני חוזר על מה שאמרתי כבר בוועדה הזאת בעבר.

שרגא ברוש: הממשלה היתה צריכה להשקיע מיליארד שקל בכל המערכת הבנקאית והבנקים ימנפו את זה ל-5 מיליארד שקל.

שרגא ברוש: כל בנק ילווה ללקוחות שלו ל-5 שנים, שנה ראשונה גרייס, ובתוך חודש-חודשיים כל הכסף הזה יזרום לשוק.

שרגא ברוש: הדבר הבא, היות ואנחנו מדינה שהיא מוטית ייצוא, בשנים של הצמיחה 45% מן הצמיחה הגיעו מהייצוא.

שרגא ברוש: אנו סובלים מאוד כתוצאה מהתמתנות השווקים בעולם.

שרגא ברוש: מה שאפשר לעשות, כי אנחנו בסך הכול יצואנים קטנים ובינוניים רובנו, 97% מאתנו יצואנים של עד 15 מיליון דולר בשנה, בשביל יצואן כזה גם השוק שנותר, גם אם הצטמצם ב-30%, ה-70% שנותר הוא שוק אינסופי בגודלו.

שרגא ברוש: לכן הנושא של ביטוחי סחר חוץ, יכול לתת boost אדיר לייצוא.

שרגא ברוש: למעשה אנחנו יכולים לשאוף להחזיר את הרמה של הייצוא לרמות שהיו בשנה שעברה.

שלי יחימוביץ': לגבי מה שסיפרת לנו בישיבה הקודמת יש איזו התקדמות מול החשב?

שלי יחימוביץ': משהו קרה עם זה?

שרגא ברוש: אנחנו מדברים.

שרגא ברוש: הם עונים.

שרגא ברוש: אני מקווה מאוד שהיום יהיה אולי איזה שינוי.

שלי יחימוביץ': אין לזה קשר לתקציב.

שלי יחימוביץ': נכון?

שרגא ברוש: לא, זה ערבויות מדינה.

שרגא ברוש: הם כבר הסכימו שאת זה קל יותר לתת.

שרגא ברוש: באופן עקרוני רק ה-default מתוקצב, וגם זה לאורך שנים.

שרגא ברוש: זה יכול לצאת לדרך.

שרגא ברוש: ביטוחי סחר חוץ הם דבר משמעותי מאוד.

שרגא ברוש: הגדלת הרכישות בשוק המקומי – הממשלה היא הקונה הגדול ביותר במשק: 40 מיליארד שקל רכישות אזרחיות במשק הישראלי.

שרגא ברוש: שני דברים אנחנו מבקשים.

שרגא ברוש: ראשית, צריך לפעול חוק "כחול-לבן" שנותן העדפה של 15% למפעלים בפריפריה.

שרגא ברוש: היום רק הממשלה מחויבת ואני מקווה שההיקף יורחב בהוראת שעה כך שכל הגופים הציבוריים, כמו הרשויות המקומיות, מרכז השלטון המקומי, רכבות, נמלים, כל אלה יצטרכו להעדיף רכישות בפריפריה בהטבה של 15%, כהוראת שעה עד סוף שנת 2010.

שלי יחימוביץ': וגם משרדי הממשלה.

שרגא ברוש: הם מחויבים כבר היום, רק לא עושים.

שרגא ברוש: אנו סבורים שבמכרזים ממשלתיים צריך לתת זכות סירוב ראשונה – כלומר באותו מחיר – מול מי שזוכה אם הוא מייבא את הסחורה מארץ שאין לנו איתה הסכמי סחר.

שרגא ברוש: כלומר, אנחנו לא רוצים לפגוע בהסכמי הסחר שלנו, אבל יש מדינות רבות שאין לנו איתן הסכמי סחר, בעיקר מהמזרח הרחוק, ובתקופה הזאת בהחלט צריך לתת זכות סירוב ראשונה לתוצרת הארץ ובזה לקיים מקומות עבודה.

שרגא ברוש: מס הכנסה שלילי בכל הארץ – זה דבר עקרוני שבא לטובת השכבות החלשות.

שרגא ברוש: זה מעודד צריכה מקומית.

שרגא ברוש: הכסף הזה כולו הולך לצריכה.

שרגא ברוש: זה דבר אדיר כדי להניע את גלגלי המשק, בוודאי בעת הזאת.

שרגא ברוש: חוק לעידוד השקעות הון – יושב כאן מנהל מרכז ההשקעות.

שרגא ברוש: יש כרגע בקשות של 100 מפעלים שמבקשים להשקיע ביחד 4 מיליארד שקלים ולייצר 10,000 מקומות עבודה.

שרגא ברוש: זה מותנה במיליארד שקל בחוק לעידוד השקעות הון.

שרגא ברוש: ברגע שיתקבלו מיליארד השקלים האלה ייצאו לדרך השקעות של 4 מיליארד שקל, שמייצרות 10,000 מקומות עבודה: 5,000 ישירים במפעלים ועוד 5,000 סביבם.

שרגא ברוש: המדען הראשי – כבר הושחתו מילים רבות על היתרון של ההשקעות במחקר ופיתוח לצמיחה.

שרגא ברוש: אנו חייבים להתארגן ליום שאחרי המשבר.

שרגא ברוש: חייבים להעלות ב-500 מיליון שקל לפחות את תקציב המדען הראשי על מנת לספק את הביקושים, שישנם, אגב, למחקר ולפיתוח וכדי להיות ערוכים לעוד שנה, לעוד שנתיים עם הפיתוחים החדשים, שהם שייצרו את הצמיחה העתידית שכולנו מחכים ומייחלים לה.

שרגא ברוש: השקעה בתשתיות – דובר כבר על 20 מיליארד שקל.

שרגא ברוש: רבותי, אמרתי כאן ואני חוזר ואומר: למה 20 מיליארד שקל?

שרגא ברוש: 5 מיליארד שקל.

שרגא ברוש: העיקר שייצאו לדרך.

שרגא ברוש: הבעיה הגדולה היא בביצוע.

שרגא ברוש: אפילו אם צריך לחוקק חוק, ואני יודע שאנחנו לא אוהבים את זה, לכלול בתוכו 5, 6, 10 פרויקטים שהם עתירי עבודה, להוציא אותם לדרך, כפי שיצא כביש 6, כפי שיצא ניצנים.

שרגא ברוש: זאת הדרך היחידה להתגבר כרגע על הבירוקרטיה.

שרגא ברוש: אחרת, הבירוקרטיה תתחם את הפרויקטים האלה עד שייגמר המשבר.

שרגא ברוש: זה לא אומר שאז לא יצטרכו את ההשקעות בתשתיות, אבל היום הן חיוניות, לא רק בהיבט הכלכלי של השקעה בתשתיות אלא גם ביצירת מקומות עבודה בטווח הקצר, שזה למעשה מהות הדיון היום.

שרגא ברוש: שיווק תיירות – תנסו לחשוב מה יש במדינת ישראל: מרמת הגולן, דרך עמק הירדן, הכנרת, ירושלים, ים המלח, אילת, תל-אביב, נצרת, מה שאתם רוצים – ליהודים, לנוצרים, לכולם.

שרגא ברוש: אין עוד מדינה אחרת בעולם שיכולה להציע לתיירים את מה שאנחנו יכולים.

שרגא ברוש: אנחנו חייבים לעשות מה שכל מדינה מפגרת עושה: להשקיע בשיווק תיירות ולהביא לכאן עוד מיליון תיירים בשנה, פשוט מאוד.

שרגא ברוש: זה מנוע צמיחה אדיר, אוצר טבע, משאב שאנחנו מפספסים ומחליטים לשים בצד.

שרגא ברוש: הטורקים מפרסמים למשל את החופים הספורים שלהם באנטליה.

שרגא ברוש: חופשה ללא תשלום – אנו חושבים על היום שאחרי.

שרגא ברוש: אנחנו רוצים לשמור על העובדים ולא לפטר אותם.

שרגא ברוש: לצערי עסקים מגיעים למסקנה שאין להם ברירה, כי עליהם לצמצם עלויות.

שרגא ברוש: לכן הצענו כבר באוקטובר להוציא אנשים לחופשה של כמה חודשים.

שרגא ברוש: המדינה במקום דמי אבטלה תשלם להם את המשכורת בגובה דמי האבטלה, אנחנו נמשיך לשלם להם את התנאים הסוציאליים שלהם, אבל יום אחרי המשבר הם יהיו.

שרגא ברוש: כך נוכל לשמור על כבודם של האנשים, הם יישארו עובדים של מקום העבודה, יוכלו להישיר מבט אל הילדים ואל הנשים בבית ויחזרו אחרי 4 חודשים.

שרגא ברוש: אם לא יגמר המשבר, ייצא סבב נוסף של אנשים לחופשה.

שרגא ברוש: כך אנחנו נתגבר, ואחרי שנה-שנה וחצי לא נסבול ממה שאנו כן אמורים לסבול כי ייגמר המשבר הכלכלי ואז נהיה בתוך משבר חברתי ולנו יהיו חסרים עובדים.

שרגא ברוש: לכו תחזירו חזרה למעגל העבודה אנשים בני 45 ו-50.

שרגא ברוש: מי שעוסק בזה יודע, זה משימה בלתי אפשרית.

שרגא ברוש: לכן אני סבור שצריך לעשות כל מאמץ להוציא את זה מהר לדרך ולהפסיק את הפיטורים המטורפים האלה כל יום וכל שעה – פה 200, פה 400, פה 1,000, פה 10,000 כל חודש.

שרגא ברוש: מספיק עם זה.

שרגא ברוש: אפשר לעצור את זה.

שרגא ברוש: והדבר החשוב ביותר הוא המיידיות.

שרגא ברוש: המשבר הפיננסי התחיל בספטמבר-אוקטובר 2008.

שרגא ברוש: אנחנו היום כבר בחודש מאי 2009.

שרגא ברוש: אנחנו המדינה היחידה בעולם שבה עדיין לא קרה כלום, לא הושקע עדיין ולו שקל אחד.

שרגא ברוש: בין טריליונים שהושקעו אצל האמריקאים ובין מאות מיליארדים שהושקעו אצל האירופאים – אצלנו לא הושקע ולו שקל.

שרגא ברוש: אני מודה וכולנו יודעים, אנחנו עם בחירה, אבל בואו לא נהיה נאיביים.

שרגא ברוש: לא נעבור את זה מבלי לעשות משהו, והזמן עובד נגדנו.

שרגא ברוש: לכן חייבים לעשות.

חיים אורון: קבעו תאריך: 16 ביולי, ועד אז אנחנו מחכים.

חיים אורון: אתם תמכתם בזה.

שרגא ברוש: בזה אני מסיים.

שרגא ברוש: אני מקווה מאוד שהוועדה הזאת, כמו הוועדות הקודמות – תמיד שיתפנו פעולה, ההחלטות כאן היו באמת פה אחד, כי בסופו של דבר כל מה שמעניין אותנו זה הצמיחה והתעסוקה, בזה אנו עוסקים ובזה גם עסקה הוועדה הזאת תמיד.

שרגא ברוש: אני רוצה לאחל לכל החברים בהצלחה, ולך כמובן, אדוני היושב-ראש.

שרגא ברוש: תודה רבה על הכנסת האורחים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לנשיא התאחדות התעשיינים, מר שרגא ברוש.

משה גפני: נכון, אנחנו עם בחירה, עם חכם ונבון, אבל באותה הזדמנות כתוב גם שאנחנו עם קשה עורף.

משה גפני: כלומר, אנחנו יכולים להיות מאוד למעלה, אבל לפעמים יכולים להיות מאוד לא רציניים.

משה גפני: על כל פנים, מה שאמרת נכון.

משה גפני: יש דברים שצריכים להיעשות באופן מיידי בלי קשר לאישור תקציב המדינה.

משה גפני: לכן, חבר הכנסת חיים אורון, זה לא קשור לקביעת המועד של יוני או יולי.

משה גפני: אלה דברים שאינם תלויי-תקציב.

חיים אורון: מה למשל לא קשור לתקציב?

שרגא ברוש: למשל ביטחונות לבנקים על קרנות הון חוזר.

חיים אורון: מי נציג משרד האוצר כאן?

חיים אורון: כאשר הוא יגיד שזה לא קשור בתקציב, אקשיב.

חיים אורון: אל תמרחו אותנו כאן, עם כל הכבוד.

חיים אורון: אנחנו לא במועדון חברים.

חיים אורון: חבר הכנסת גפני הוא נציג הממשלה.

חיים אורון: הממשלה החליטה לעשות הפסקה עד לחודש יולי.

חיים אורון: עד אז חושבים ומגבשים תוכניות.

חיים אורון: מאה אחוז.

משה גפני: אני לא יודע מה עשיתי לך רע שאתה מעליב אותי ...

חיים אורון: ראיתי שעבדת קשה מאוד להיות שם.

חיים אורון: מה עכשיו פתאום הפוזה הזאת?

שלי יחימוביץ': מה אתה רוצה ממנו?

חיים אורון: מותר לי.

חיים אורון: אני רוצה ממנו.

חיים אורון: הוא נציג הממשלה.

חיים אורון: כינסו אותנו בפגרה לשמוע שוב את הנייר של מר שרגא ברוש ומר עופר עיני.

חיים אורון: לממשלה אין תשובה על שום דבר.

אופיר פינס-פז: עוד מעט תגיד שגם אני נציג הממשלה.

חיים אורון: מאה אחוז.

חיים אורון: לכן אני מציע לבקש ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת להעביר לנו דוח על מה שנעשה.

משה גפני: חבר הכנסת אורון, קיבלתי את ההערה שלך.

משה גפני: אני לא רואה את עצמי כנציג הממשלה.

משה גפני: אני חבר בקואליציה.

משה גפני: הוועדה היתה תמיד, ובעזרת השם תהיה גם הלאה, ועדה סוברנית של הכנסת, ועדה חשובה.

משה גפני: אני מקווה שגם לא תהיה מחלוקת בין המפלגות מן הקואליציה ומן האופוזיציה.

משה גפני: אנחנו נדאג לגופו של עניין.

משה גפני: אני מקווה שנשתף פעולה עם משרד האוצר, אמרתי את זה בתחילת הישיבה, אבל נדע גם להתעמת איתם אם יתברר שסתם "מורחים" אותנו.

משה גפני: אני מאוד בעד שיתוף הפעולה בין הממשלה, ההסתדרות שהם נציגי העובדים והתעשיינים שהם נציגי המעסיקים, על אף שיש הבדלי גישות ויש אינטרסים שונים בין מי שמייצג את העובדים ובין מי שמייצג את התעשיינים ובין מי שמייצג את הממשלה.

משה גפני: במצב החירום הכלכלי שאנו מצויים בו שיתוף הפעולה של מר עופר עיני ושל מר שרגא ברוש ושל הממשלה – ושם אני עדיין לא יודע, הממשלה הרי התחלפה, את זה נראה עכשיו בממשלה החדשה – הוא דבר מבורך.

משה גפני: ביקשתי שלישיבה הראשונה של הוועדה שעוסקת בעניין הזה יבואו גם נציגי התעשיינים וגם יושב-ראש ההסתדרות.

משה גפני: אני מודה למר עופר עיני שהסכים לבוא לישיבה הזאת ואני מבקש למסור לו את רשות הדיבור, בבקשה.

עופר עיני: בוקר טוב.

עופר עיני: קודם כול, אדוני היושב-ראש, בהצלחה בתפקיד.

משה גפני: תודה רבה.

עופר עיני: זה תפקיד קשה וחשוב.

עופר עיני: ובהצלחה לחברי הכנסת הוותיקים והחדשים.

עופר עיני: לא אוסיף על מה שאמר מר שרגא ברוש, אבל כן אגיד כמה דברים שלדעתי הם אולי החשובים ביותר.

עופר עיני: חייבים לעשות הבחנה, ואין ברירה אלא לעשות אותה, בין תקציב המדינה ובין התוכנית הכלכלית לפתרון המשבר הכלכלי שנמצא בעיצומו בימים אלה.

עופר עיני: לצערי – ואת זה נדע אולי היום בישיבה, סוף-סוף נתחיל לשמוע – אני לא בטוח שבמשרד האוצר הפנימו שצריך לעשות את ההבחנה הזאת.

עופר עיני: בהסכם הקואליציוני בכוונה עשיתי את ההבחנה הזאת.

עופר עיני: במשך 30 ימים שלושת הגורמים במשק: הממשלה, המעסיקים וההסתדרות יישבו להכין תוכנית כלכלית לפתרון המשבר.

עופר עיני: ייתכן שבגלל האילוצים – אני לא רוצה לנמק את הממשלה, אין זה מתפקידי – עוסקים יותר בענייני התקציב ופחות בענייני המשבר הכלכלי.

עופר עיני: אתן דוגמה שמר שרגא ברוש לא ציין, אבל היא בהחלט מוסכמת על-ידי הממשלה, המעסיקים והעובדים.

עופר עיני: הסכמנו להקים קרן.

עופר עיני: דרך אגב, הרעיון עלה לראשונה כאן בוועדת הכספים.

עופר עיני: כל עובד במדינת ישראל יתרום בכסף חצי יום עבודה; כנגד אותו חצי יום המעסיקים ייתנו חצי יום בכסף; והממשלה תוסיף שקל על שקל.

עופר עיני: בתחשיב גס, בקרן כזאת ניתן להגיע לסדר גודל של כ-1.2 מיליארד שקלים.

עופר עיני: אם נרצה נוכל למנף אותה.

עופר עיני: הקרן הזאת לא צריכה לבנות מקומות עבודה אלא לשמר מקומות עבודה קיימים.

עופר עיני: אם אני לוקח את הדוגמה שהוזכרה רבות בתקשורת, של מפעל "עוף העמק", כרגע יש שני קונים פוטנציאליים שרוצים להפעיל את המפעל כעסק חי.

עופר עיני: קרן כזאת היתה עוזרת.

עופר עיני: עם עוד כמה מיליוני שקלים, ולא הרבה, יכולנו להציל 200 מקומות עבודה באזור שהוא מוכה אבטלה.

עופר עיני: לייצר מקום עבודה, על-פי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, עולה 100,000 שקל.

עופר עיני: אם הם ייפלטו הרי ייתנו להם דמי אבטלה.

עופר עיני: תראו שהרבה יותר נכון כלכלית להשקיע כמה מיליוני שקלים ולתת לעסק לעבוד.

עופר עיני: יש לצערי עוד עשרות ואולי יותר מפעלים שעם סיוע מסוים של קרן כזאת יוכלו להמשיך ולעבור את התקופה הקשה הזאת.

עופר עיני: לזה, לדוגמה, אין קשר לתקציב המדינה.

עופר עיני: אפשר להיכנס לתהליך ובתוך חודש ימים לכל היותר הקרן הזאת יכולה להתחיל לעבוד.

עופר עיני: לזמן יש כאן משקל.

עופר עיני: כל יום שעובר ואין לאותם מפעלים סיוע הוא הרסני.

עופר עיני: הבוקר נתבשרתי על בית-אבות בצפת שבשל חוסר של 5 מיליון שקל עומד כנראה להיסגר, ועוד מפעל כזה של 50 עובדים, ומלון בירושלים שיפטר עוד 50 עובדים אחרי שכבר פיטר 50 עובדים.

עופר עיני: בכל רגע שומעים, פה על 50 עובדים, פה על 100 עובדים.

עופר עיני: לדעתי אפשר יהיה לטפל בזה.

עופר עיני: אני לא רוצה לחזור על מה שאמר מר שרגא ברוש.

עופר עיני: התוכנית הזאת הרי גובשה במשותף.

עופר עיני: אבל אני מעריך שבשבוע-שבועיים הקרובים אהיה חכם יותר לדעת האם האוצר שינה את דרכו והאם הממשלה החדשה מתכוונת באמת לשים דגש על הפתרון של המשבר הכלכלי.

אופיר פינס-פז: ואם לא?

עופר עיני: ואם לא – תקשיב לי חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

עופר עיני: אתה יודע שבדרך כלל אני לא ביישן, תמיד אני אומר את מה שאני חושב.

עופר עיני: אני אדם אופטימי מטבעי ומנסה לעשות טוב לעם ישראל.

עופר עיני: בכוחות משותפים וברצינות רבה – וכאן לרצינות יש משקל, כאשר החוכמה לא נמצאת רק במשרד האוצר או רק בממשלה אלא נמצאת גם במקומות אחרים – אפשר יהיה להוציא לפועל תוכנית כלכלית, שאולי לא תפתור את כל המשבר אבל בהחלט יכולה לתת מענה, ומענה הגון וטוב לבעיה הכי כואבת מבחינתי, הבעיה של מקומות העבודה.

עופר עיני: מצד אחד להציל את עשרות אלפי האנשים שעלולים עוד להיפלט החוצה, ובהחלט גם לייצר מקומות עבודה.

עופר עיני: מר שרגא ברוש דיבר על תשתיות וכדומה ואני לא אחזור על הדברים.

עופר עיני: שני הדברים הללו גם יחד יכולים ליצור סוג של פתרון שנוכל כולנו לחיות איתו.

עופר עיני: הבעיה הכי כואבת, ואמרנו את זה גם בעבר, הדגש חייב להיות באזורי הפריפריה, שם לצערי נמצאים רוב המפעלים שנקלעו לצרות הכי גדולות, ושם גם אין אלטרנטיבה לאנשים.

עופר עיני: מפעל בקריית שמונה שנסגר – אין מה לעשות, קשה מאוד להביא מפעל אחר במקומו.

עופר עיני: הבאתי את קריית שמונה כדוגמה, אבל עליכם לדעת שבחודשים האחרונים נסגרו מפעלים בקריית שמונה ופוטרו כמעט 1,500 עובדים.

עופר עיני: זה המון לעיר כמו קריית שמונה.

עופר עיני: זה כמעט לסגור את העיר.

עופר עיני: עד כאן.

עופר עיני: תודה.

משה גפני: תודה רבה ליושב-ראש ההסתדרות, מר עופר עיני.

משה גפני: אנו מקווים שאכן נלך עכשיו לדרך חדשה, כולנו מקווים לטובת המדינה, לטובת התעשיינים, לטובת העובדים.

משה גפני: לפני שאתן את רשות הדיבור למר יהודה טלמון, נשיא לה"ב – לשכת ארגוני העצמאיים, אני מבקש לשמוע את נציג משרד האוצר, מר יעקבי.

משה גפני: אני מבין שנציג החשב הכללי הגיע.

משה גפני: אני מבקש שתשב על-יד השולחן.

משה גפני: אתם מהווים גורם מרכזי בדיון הזה.

משה גפני: אני מבקש לדעת, אני מתאר לעצמי שכל חברי הוועדה רוצים לדעת האם משרד האוצר מתכוון, קודם כול להביא את תוכנית החירום הכלכלית ואת התקציב הדו-שנתי, או שאפשר כבר היום להתחיל ביישום ההתערבות הממשלתית במה שקורה במשק, כפי שעלה בדבריהם של מר שרגא ברוש ושל מר עופר עיני וגם בקריאות הביניים של החברים כאן, וזאת גם העמדה שלי.

משה גפני: האם משרד האוצר מתכוון להתחיל לעשות בפועל, כלומר להזרים כסף על מנת שאפשר יהיה להניע את גלגלי המשק, או אולי אתם ממתינים לתוכנית החירום הכלכלית?

משה גפני: זה ישנה לנו בהרבה דברים.

משה גפני: אם הכוונה לחכות לתוכנית החירום הכלכלית אז אולי הוועדה תגיד: תביאו את זה כבר בשנה הבאה מכיוון שעד אז ייתכן שלא יצטרכו כבר תקציב כי המשק ייפול לגמרי.

משה גפני: השאלה האם אתם מתכוונים לפעול עכשיו.

משה גפני: אם אפשר, תענה תשובה קצרה.

יובל יעקבי: לוח הזמנים שנקבע לתקציב מראה שבעצם אין לנו כאן שאלה של חוסר בתוכנית חירום כלכלית, של קביעת גודל התקציב קודם ואחרי זה תוכנית חירום כלכלית.

משה גפני: לא על כך שאלתי.

חיים אורון: זה מה ששאלתי קודם.

משה גפני: חבר הכנסת אורון, אתה רוצה לעזור לי?

חיים אורון: כן.

משה גפני: גם אנחנו יודעים לדבר.

משה גפני: בעברית יש כל מיני צורות.

משה גפני: יש גם עברית כזאת שהם יבינו, האמן לי.

משה גפני: שאלתי שאלה אחרת לחלוטין.

משה גפני: זה שהולכים להביא תקציב, אני יודע.

משה גפני: הרי אני תמכתי בחוק הזה, שיהיה תקציב דו-שנתי, וספגתי ביקורת מן האופוזיציה.

משה גפני: זה שמצרפים לתקציב הדו-שנתי תוכנית חירום כלכלית, גם אני יודע.

משה גפני: לא זאת היתה השאלה שלי.

משה גפני: הרי כבר הצבענו על זה.

משה גפני: אני שואל האם למשרד האוצר יש כוונות – גם תוכנית החירום הכלכלית וגם התקציב אמורים להיות מאושרים בעזרת השם בסביבות חודש יולי.

משה גפני: עד חודש יולי יש עובדים שעומדים להיפלט למעגל האבטלה.

משה גפני: המשמעות של העניין מאוד-מאוד חמורה.

משה גפני: אם מפעלים יפלו כתוצאה מכך שנחכה לחודש יולי, ייתכן שביולי לא יהיה לנו כבר הרבה מה לעשות.

אופיר פינס-פז: "בוקר טוב אליהו".

משה גפני: האם משרד האוצר מתכוון לפני תוכנית החירום הכלכלית, בעקבות הנושא שדובר עליו בחודשים האחרונים, לעשות את הדברים הללו לפני כן, לעשות כבר עכשיו?

משה גפני: זאת השאלה.

יובל יעקבי: ביקשת תשובה קצרה.

יובל יעקבי: התשובה היא כן.

יובל יעקבי: משרד האוצר עושה כבר.

שלי יחימוביץ': מה?

יובל יעקבי: יש פירוט של כל מיני פעולות.

יובל יעקבי: אפילו במסמך שהוכן על-ידי מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, שהוא הבסיס לדיון הזה, יש את פירוט כל הצעדים.

יובל יעקבי: חלקם הופעלו כבר, חלקם מופעלים וחלקם יופעלו.

שלי יחימוביץ': מה הופעל כבר?

יובל יעקבי: כדוגמה, תוגברו תקציבים להכשרה מקצועית.

אופיר פינס-פז: באיזה היקף?

שלי יחימוביץ': על חשבון תקציב 2009?

יצחק וקנין: אנשי האגף להכשרה מקצועית נמצאים כאן.

יצחק וקנין: אולי נשאל אותם.

יובל יעקבי: תוספות תקציב ניתנו להכשרה מקצועית, למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אופיר פינס-פז: מר פרחי, כמה כסף קיבלתם?

משה גפני: מר יעקבי, אל תשיב כי הוא לא מדבר בתורו.

משה גפני: רציתי רק לדעת האם למשרד האוצר יש כוונה להיות צמוד לתוכנית החירום הכלכלית, ואז אנחנו צריכים להיערך לעובדה שבחודשים האלה לא עומד לקרות כלום ממה שנאמר.

משה גפני: אומר מר יעקבי, שמייצג את אגף התקציבים במשרד האוצר: אנחנו הולכים לתוכנית הזאת עכשיו, בלי קשר לתוכנית החירום הכלכלית.

משה גפני: מה הולך להיות בתוכנית העכשווית, את הפירוט נבקש ממך בהמשך הדיון, אבל אני מבין שהולכים לפעול בזה.

משה גפני: זו גם העמדה של החשב הכללי, שהולכים עכשיו לעשות פעולות, ולא חשוב הפרטים?

משה גפני: אם נגיע כולנו למסקנה שצריך לתת ערבות מדינה למפעלים כדי שלא יפטרו עובדים וכל מה שנלווה לזה, המדינה תהיה בעניין?

משה גפני: אני לא מדבר על הפרטים, אבל בעיקרון מחכים לתוכנית החירום הכלכלית?

אבי חיימוב: אנחנו כרגע בוחנים תוכניות.

אבי חיימוב: זה נמצא כרגע בדיונים, כן.

אופיר פינס-פז: "מורחים" אותנו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז מה אם "מורחים"?

משה גפני: זה חלק מן העניין.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אתה מבקש שיעשו מאתנו צחוק, או אולי זה יוצא לך במקרה?

חיים אורון: אני כבר לא יודע.

משה גפני: חבר הכנסת אורון, אני רוצה שיעשו ממני צחוק.

משה גפני: אני רוצה לדעת את האמת.

חיים אורון: הוא אומר לך שיש תוכניות שפעילות.

חיים אורון: בואו ניקח test case אחד.

חיים אורון: מר שרגא ברוש תיאר כאן תוכנית שאושרה בממשלה הקודמת ובוועדת הכספים הקודמת, על סך מיליארד שקל.

חיים אורון: לפי הנתונים שנמסרו הבוקר היא מבוצעת ב-5%.

חיים אורון: היו בקשות של 100 מיליון, וכל השאר אינו נמצא.

חיים אורון: האם משרד האוצר למד שהתוכנית הזאת היא "חרטה ברטה" ואם רוצים לתת אשראי למפעלים זה לא עובד, או שמחכים לחודש ליולי?

חיים אורון: הוא יגיד לך: מחכים לחודש יולי.

משה גפני: חבר הכנסת אורון, אתה לא צריך לשאול את השאלה הזאת בפעם העשירית מכיוון שאני שאלתי אותה כבר.

משה גפני: אני אוהב שעושים ממני צחוק.

משה גפני: אני לפחות יודע את האמת.

משה גפני: אז בואו נמתין רגע לראות מה הצחוק.

משה גפני: אדוני נציג החשב הכללי, אמר מר יעקבי שהתוכנית שעליה דיברנו בחלק הראשון של הישיבה לא תהיה קשורה לתוכנית החירום הכלכלית שתאושר בממשלה ובכנסת בעוד כמה חודשים, אלא ילכו לתוכנית מיידית על מנת למנוע את קריסת המפעלים.

משה גפני: האם זאת גם עמדת החשב הכללי?

אבי חיימוב: זאת גם עמדת החשב הכללי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה מר יהודה טלמון, נשיא לה"ב.

יהודה טלמון: בוקר טוב.

יהודה טלמון: ברכות ליושב-ראש החדש ולחברים הישנים והחדשים.

יהודה טלמון: חברי ועדה נכבדים, יש איזה כֶּשֶל בסיסי-עקרוני ועד שלא ייפתר נהיה כנראה בבעיה עמוקה מאוד.

יהודה טלמון: הכֶּשֶל הזה בא לידי ביטוי, אדוני היושב-ראש, אפילו בהתבטאות שלך.

יהודה טלמון: לְמה אני מתכוון?

יהודה טלמון: מר שרגא ברוש אמר בראשית דבריו שהוא מדבר בשם לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים, ואילו אתה אדוני היושב-ראש חוזר ופונה אליו כנשיא התאחדות התעשיינים.

יהודה טלמון: המשק להבנתי בנוי משני נדבכים בסיסיים וחשובים.

יהודה טלמון: הנדבך האחד הוא העסקים הגדולים והתעשייה הגדולה.

יהודה טלמון: זה נדבך שבנוי מסנדות בטון במשקל טון כל אחת לפחות, אם אני רוצה לדבר באילוסטרציה.

יהודה טלמון: אבל לצד הנדבך הזה מצוי עמוד תווך משמעותי מאוד, שבנוי מהרבה מאוד לבֵנים קטנות – זהו מגזר העסקים הקטנים והבינוניים.

יהודה טלמון: זה המגזר שבעולם המערבי מכונה SM is.

יהודה טלמון: זה מגזר שלצערי הרב ברמת הרטוריקה זוכה אולי למלל רב, אולם ברמת ההתייחסות – ההתייחסות אליו קרובה לאפס.

יהודה טלמון: אם נאמר שאנחנו אור לגויים, אז באמת יש אולי דברים שלא יזיק אם גם אנחנו נלמד מהגויים.

יהודה טלמון: באירופה מופעלת התוכנית Putting small business first, תוכנית כוללת ומקיפה שדנה בעסקים הקטנים והבינוניים.

שרגא ברוש: זה 97% מהעסקים בארץ ישראל.

יהודה טלמון: את זה אני רוצה לומר.

יהודה טלמון: זה הדבר הבא.

קריאה: אבל כאן רוצים לחסל אותם.

יהודה טלמון: 98% מן העסקים במדינת ישראל הם עסקים קטנים ובינוניים, למעלה מ-300,000.

יהודה טלמון: רבותי, אנו רוחשים המון כבוד והמון הערכה לתעשייה, אין לנו שום זכות קיום בלעדיה, אבל 50% מן התמ"ג מתקבל על-ידי עמוד התווך הנוסף.

יהודה טלמון: בפרלמנט הבריטי לא מתביישים לדון, לקרוא לממשלה ולחייב אותה לשלם לעסקים בתוך 10 ימים.

יהודה טלמון: אנו מדברים על מצוקת אשראי.

יהודה טלמון: המגזר הציבורי שמזמין עבודות מן המגזר הפרטי מעכב תשלומים.

יהודה טלמון: צריכה להינתן הוראה פשוטה, להוציא ולשחרר את הכסף באופן מיידי.

יהודה טלמון: לא צריך בשביל זה תקציב ביולי.

שלי יחימוביץ': מעבר לשוטף פלוס 60?

יהודה טלמון: למה צריך שוטף פלוס כאשר מדברים על בעיות אשראי?

יהודה טלמון: למה לא לשלם?

יהודה טלמון: למה בפרלמנט הבריטי יכולים חברי הפרלמנט להורות לממשלה לשלם בתוך 10 ימים, והיא משלמת?

יהודה טלמון: למה זה לא יכול לקרות כאן?

דוד רותם: זה אומר להתערב במערכת חוזית.

משה גפני: להקדים תשלומים.

אופיר פינס-פז: על מה אתם מדברים?

אופיר פינס-פז: הממשלה לא עובדת ב - - -

יהודה טלמון: אינני יודע אם ידוע לכם שפחות מ-1% מן הלווים מקבלים במשק למעלה מ-70% מן האשראי.

יהודה טלמון: זה כֶּשֶל שוק בלתי נסבל.

יהודה טלמון: מה עומד כנגד זה?

יהודה טלמון: הקרן לסיוע לעסקים קטנים היא קרן חשובה, אני לא מזלזל בה, אבל בואו נבדוק: הקרן נתנה מענה ל-3,000 עסקים מתוך 300,000 עסקים.

יהודה טלמון: אחת מן השתיים, או שמצב האשראי של העסקים נפלא, או שיש כֶּשֶל אדיר בקרן.

יהודה טלמון: אנשי הקרן הזאת, שהיא קרן חשובה, יאמרו לכם בגילוי-לב שהקרן לא יודעת לטפל במצב המשברי שאנו מצויים בו.

יהודה טלמון: תנאי הסף של הקרן הזאת מפילים את רוב רובם של העסקים בכניסה לקרן.

יהודה טלמון: אציג דוגמה אחת.

יהודה טלמון: אם יש לך חוב לרשויות המס, אתה לא יכול להגיע לקרן.

יהודה טלמון: העסק נמצא במצוקת אשראי, חייב כסף למס הכנסה ואז הוא כבר לא נכנס לקרן.

יהודה טלמון: אני מדבר על עסק טוב.

יהודה טלמון: אם הוא לא עסק טוב ואין לו זכות קיום הוא לא צריך להיות שם.

יהודה טלמון: הנושא הזה חייב לבוא לידי פתרון.

יהודה טלמון: הואיל ואנו מדברים על בעיות תקציביות, אני רוצה, ברשותכם, לדבר על עוד 2-3 דוגמאות שאין להן בהכרח עלות תקציבית.

משה גפני: מר טלמון, אם אפשר בקצרה.

משה גפני: אני מבקש שתתמקד בפתרונות שאתם מציעים.

משה גפני: ראשית, אמרת שהממשלה צריכה להקדים את התשלומים מעבר למה שמקובל, כלומר לשלם נניח בתוך 10 ימים כדי לפתור את מצוקת האשראי.

משה גפני: מה הדברים הנוספים?

יהודה טלמון: הדבר השני הוא הטיפול בקרן לעסקים קטנים, שלא מסוגלת, לא בהיקפים ולא בתנאי הסף, ליתן פתרונות.

יהודה טלמון: הדבר השלישי הוא אפליה מתקנת בהשתתפות של עסקים קטנים ובינוניים במכרזים ממשלתיים.

יהודה טלמון: בארצות-הברית נתח הרכש הממשלתי מעסקים קטנים ובינוניים הוא 30%; באיחוד האירופאי – כ-22%; בטייוואן 75%; ובישראל 3%-5%.

יהודה טלמון: עד שהכֶּשֶל הזה לא יתוקן על-ידי חוק שיורה – בחוק, כפי שזה בארצות-הברית – שמכסה מסוימת במכרזים הממשלתיים חייבת ללכת לעסקים קטנים ובינוניים, את הכֶּשֶל הזה לא נתקן.

יהודה טלמון: הדבר הרביעי – הבירוקרטיה.

יהודה טלמון: דוח הבר הוא דוח מצוין.

יהודה טלמון: הגיע הזמן ליישם אותו.

יהודה טלמון: המסלול הבלתי נסבל הזה חייב להתקצר.

שלי יחימוביץ': לא הבנתי.

שלי יחימוביץ': אני מבינה כאשר זה נוגע לרכש מקומי מתעשייה, אבל איזה רכש מקומי יש מעסקים קטנים?

יהודה טלמון: למשל מכרז לנייר, לציוד משרדי.

שרגא ברוש: כשמר יהודה טלמון מדבר על עסקים קטנים ובינוניים זה חוצה סקטורים.

שרגא ברוש: 97% מן התעשייה זה עסקים קטנים ובינוניים; 97% מן הקבלנים הם כאלה.

שרגא ברוש: כל המשק שלנו מבוסס על עסקים קטנים.

שרגא ברוש: מר יהודה טלמון מדבר בסעיף כללי על עסקים קטנים ובינוניים, אבל זה מתפרש על פני כל הסקטורים: התעשייה, המסחר, השירותים, הייבוא, הקבלנים, המלונאות.

שרגא ברוש: בכל מקום.

משה גפני: אבל הוא לא כל-כך אוהב את הערבוב הזה של התעשיינים והעסקים הקטנים והבינוניים.

שרגא ברוש: לא נכון.

חיים אורון: ההגדרה של עסקים קטנים ובינוניים, אם אני לא טועה, זה עד 100 עובדים.

חיים אורון: זה רוב המשק.

חיים אורון: זה לא רק 3 עובדים.

שרגא ברוש: 97% מן העסקים הם כאלה.

יהודה טלמון: עוד 2-3 נקודות לפעולות שניתן לעשות ללא עלות תקציבית.

יהודה טלמון: הדבר החמישי הוא החלת פחת מואץ על כלל המשק.

יהודה טלמון: מדברים על תקופה שהצריכה נעצרה.

יהודה טלמון: אנחנו רוצים לעודד צריכה.

יהודה טלמון: פחת מואץ – שקיים היום רק בתעשייה – יביא לעידוד של צריכה.

יהודה טלמון: אם בעסקים שלנו יהיה פחת מואץ, אני אלך להחליף את השולחנות ואת הכיסאות, את המחשבים ואת הציוד.

יהודה טלמון: זה יעורר פעילות משקית.

יהודה טלמון: היה צריך לנקוט בצעד הזה כבר אתמול.

שלי יחימוביץ': זה אמור להתקבל בחקיקה?

יהודה טלמון: בתקנה.

יהודה טלמון: הדבר השישי הוא מע"מ בשיעור אפס בהתקשרויות עם הממשלה.

יהודה טלמון: תראו איזה אבסורד – אנחנו נותנים שירותים לממשלה - - -

אופיר פינס-פז: תרד מזה.

אופיר פינס-פז: הממשלה בירידה אדירה בהכנסות ממסים.

יהודה טלמון: אבל זה לא קשור.

יהודה טלמון: אין לזה עלות תקציבית.

יהודה טלמון: מע"מ בשיעור אפס בהתקשרויות עם הממשלה – אני נותן שירות לממשלה, הממשלה חייבת לי כסף.

יהודה טלמון: אני מקדים לממשלה את המע"מ שהיא חייבת לי.

יהודה טלמון: למה אני צריך לסבסד את הממשלה במע"מ שבסופו של יום עליה להחזיר לי?

יהודה טלמון: מע"מ בשיעור אפס בהתקשרויות עם הממשלה יחסוך בבירוקרטיה ויחסוך בסיבוב של כסף על חשבוני.

יהודה טלמון: אני סבור שלעת הזאת יהיה ראוי להקפיא את הארנונה.

יהודה טלמון: לא יעלה על הדעת שהארנונה השנה אמורה לעלות בשיעור של למעלה מ-5%.

יהודה טלמון: כל המשק נדרש לקיצוצים, להקפאות, והארנונה תעלה ב-5%?

יהודה טלמון: זה נראה לי לא הגיוני.

יהודה טלמון: ונושא אחרון אם יורשה לי, יש לי עוד דברים רבים, אבל נושא אחד ללא עלות תקציבית הוא מה שאני קורא לו "אַמֵץ מובטל".

יהודה טלמון: לפי חשבוננו עובד בשכר ממוצע במשק עולה למדינה ב-175 ימי אבטלה שהוא זכאי להם כ-45,000 שקלים.

יהודה טלמון: צריך לאפשר לעסק שמוכן לקלוט עובד נוסף – וקיימים עסקים כאלה, ואני לא מדבר על מדיניות של 'דלת מסתובבת', דהיינו לפטר עובד בשביל לקלוט עובד, אלא על מצבת עובדים נוכחית לקלוט עובד נוסף.

יהודה טלמון: עובד נוסף בשכר ממוצע במשק: ביטוח לאומי, מס בריאות ומס הכנסה זה 3,000 שקלים.

יהודה טלמון: סבסוד שלושת הסכומים האלה מאפשר 15 חודשי תעסוקה.

יהודה טלמון: 45,000 לחלק ל-3,000 זה 15 חודשי תעסוקה ללא עלות תקציבית.

יהודה טלמון: במקום דמי אבטלה צריך לסבסד לו את העלות הזאת.

יהודה טלמון: לגבי עובד בשכר המינימום זה יכול לסבסד תעסוקה של 24-30 חודשים.

יהודה טלמון: מה הסיכון בזה?

יהודה טלמון: שואלים אותי כמה עובדים ייקלטו.

יהודה טלמון: ואם ייקלטו 100 עובדים, אז מה קרה?

יהודה טלמון: ואם ייקלטו 1,000 עובדים אולי יש בשורה.

יהודה טלמון: זה לא עולה בעלות תקציבית.

יהודה טלמון: תודה רבה לכם.

משה גפני: תודה רבה מר טלמון.

משה גפני: רשות הדיבור למנכ"ל שירות התעסוקה.

משה גפני: אולי תוכל לדווח על הנתונים הקיימים.

משה גפני: אחריו חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יוסף פרחי: כמו קודמיי אני מבקש לברך את כלל חברי הוועדה ואותך אדוני היושב-ראש.

יוסף פרחי: זאת ועדה חשובה מאוד בוודאי בכל הנוגע לתעסוקה בתקופה הקרובה.

יוסף פרחי: החל ממחצית שנת 2008 השתנתה המגמה במשק, כאשר ממאי 2008 ועד אוקטובר התחילה עלייה מדורגת במספר המפוטרים, שעד לאותו יום נע סביב 10,000 מפוטרים בחודש.

יוסף פרחי: ב-4-5 החודשים האחרונים אנו נמצאים במגמה של כ-20,000 מפוטרים מידי חודש, זה הממוצע.

יוסף פרחי: נכון להיום, אם מסכמים את המספרים, בחצי השנה האחרונה פוטרו 100,000 איש במדינת ישראל.

יוסף פרחי: אנו מעריכים שעד לסוף השנה הזאת – וההערכות שלנו תואמות למדי את ההערכות של התאחדות התעשיינים ובנק ישראל – יפוטרו עוד 130,000 איש במשק.

יוסף פרחי: אלה מספרים קשים מאוד כי 20,000 איש שמפוטרים משנים באופן טוטלי את המאזן של כניסות ויציאות בשוק העבודה בישראל.

יוסף פרחי: כשמפוטרים 10,000 איש במדינת ישראל, המאזן סביר.

יוסף פרחי: שירות התעסוקה מצליח להשם כ-10,000 איש בחודש.

יוסף פרחי: זה מאזן סביר מאוד אם לוקח בחשבון משתנים נוספים של גידול בשוק העבודה.

יוסף פרחי: ברגע שהמאזן הזה השתנה והוכפל לרעה, תחשבו לרגע שיש תוספת של 10,000 מובטלים לחודש מעבר למאזן כפול חודשי השנה – זה 120,000 איש.

יוסף פרחי: אם היום יש 230,000 דורשי עבודה בשירות התעסוקה עד לסוף השנה אנו עשויים להגיע ל-300,000 איש.

יוסף פרחי: זה כבד על מדינת ישראל.

יוסף פרחי: צריך לזכור שאבטלה מביאה אבטלה כי כל מובטל מקטין את כושר הקנייה שלו ויוצר גלים נוספים.

שלי יחימוביץ': תגיד מילה על עלות ההשמה שלכם לאדם עובד לעומת עלות ההשמה שלו ב"אורות לתעסוקה", כי חלק מן התוכנית של משרד האוצר היא להרחיב את "אורות לתעסוקה".

יוסף פרחי: עלות ההשמה בשירות התעסוקה הינה כ-1,400-1,500 שקל, וזה כולל כבר את המרכיבים הפנסיוניים של עובדי שירות התעסוקה.

יוסף פרחי: עלות ההשמה ב"אורות לתעסוקה", כפי שמשרד האוצר מכריז עליה, היא 34,000 שקל לעובד.

יוסף פרחי: על-פי המספרים האלה, עד אתמול "אורות לתעסוקה" הוציאו 516 מיליון שקל בתוכנית.

יוסף פרחי: סך כל מקומות העבודה המוצהרים שסופקו על-ידי הגורמים הפרטיים עומד על 16,000.

שלי יחימוביץ': היינו שמים את זה בקרן להצלת מפעלים, התוצאות היו טובות יותר.

עופר עיני: מי מנהל את "אורות לתעסוקה"?

שלי יחימוביץ': גופים פרטיים.

שלי יחימוביץ': גופים מחוץ-לארץ.

שלי יחימוביץ': יזמים פרטיים מחוץ-לארץ.

שלום בן משה: גופים מחוץ-לארץ ומן הארץ.

חיים אורון: הממשלה.

משה גפני: נושא "אורות לתעסוקה" יגיע לכאן כנראה בדיון על תוכנית החירום הכלכלית.

משה גפני: ניתן על כך את הדעת.

שלי יחימוביץ': מה שהוא אומר קריטי.

יצחק וקנין: אבל יש שאלה נוספת.

יצחק וקנין: נטען על-ידי משרד האוצר שניתנה תוספת תקציבית להכשרה מקצועית.

יצחק וקנין: אתה יכול להגיד לנו באילו ממדים, בכמה, באילו סכומים, מה ניתן על-ידי משרד האוצר?

יצחק וקנין: הם אמרו כאן שניתנה תוספת.

יוסף פרחי: ייטיב להציג את הנתונים ראש האגף להכשרה מקצועית שיושב כאן משמאלי.

עופר עיני: אבל לא ענית לי.

עופר עיני: מי המנהלים של "אורות לתעסוקה"?

משה גפני: גופים פרטיים, והממשלה עומדת מאחורי העניין.

יוסף פרחי: במכרז זכו חברות פרטיות שהיו בשותפות עם גורמים פרטיים בארץ.

יוסף פרחי: מטעמי צנעת הפרט לא נפרט מי הגורמים הפרטיים ששותפים בארץ מאחר וכולם באים מאותו מגזר.

משה גפני: כלומר?

משה גפני: מה זה מגזר?

משה גפני: כשאומרים "מגזר" הכוונה לחרדים.

משה גפני: מי המגזר?

שלום בן משה: לא מהמגזר החרדי ולא מהמגזר הערבי.

משה גפני: אמרתי איזו קונוטציה זה עושה לי.

משה גפני: לכן שאני שואל אותך למה כוונתך כאשר אתה אומר "מגזר".

יוסף פרחי: אני מציע שנדלג על השאלה הזאת.

משה גפני: עומד להתקיים כאן דיון אמיתי בנושא הזה, לא עכשיו.

משה גפני: מה זה "מגזר"?

משה גפני: נעשה קצת סדר.

משה גפני: יש לי הרבה חוש הומור, אבל אני גם מתכוון לפעמים להיות רציני.

משה גפני: הנושא הזה עומד בליבת העניין, וגם הדיון הזה זומן קודם כול בגלל העובדים.

משה גפני: כמובן גם התעשייה והארגונים העצמאיים, אבל קודם כול העובדים.

משה גפני: בעניין העובדים הצגת נתונים קשים מאוד.

משה גפני: נשאלה כאן שאלה לגבי "אורות לתעסוקה", ואמרת שזה מופעל על-ידי גופים פרטיים שבאים באופן מגזרי.

משה גפני: חשוב לי לדעת, גם כחבר כנסת פשוט וגם כיושב-ראש הוועדה, לְמה הכוונה.

משה גפני: מה זה "מגזרי"?

משה גפני: אתה לא יכול לזרוק מילה ולהגיד: נדבר על זה אחר-כך.

משה גפני: הרי יתחילו לעשות ספקולציות.

שלי יחימוביץ': אני מציעה שלא נביך את מר פרחי.

יוסף פרחי: זה מהמגזר הפרטי.

חיים אורון: חבר הכנסת גפני, שלא תהיה אי-הבנה.

חיים אורון: אף אחד שם לא הלך עם אקדח לשום מקום ותפס את העסק באשקלון או בנצרת.

חיים אורון: הממשלה בהליך מסודר, בדרך כלל בתמיכתך, הקימה אותם.

חיים אורון: מה אתה רוצה מהם?

משה גפני: כמה פעמים אתה מתכוון לומר בקדנציה הזאת את המילה "בתמיכתך"?

חיים אורון: עד לסוף הקדנציה.

חיים אורון: זה מה שנשאר לי לעשות.

ציון פיניאן: אין בזה שום רע.

חיים אורון: אתה שואל מי הקים את "אורות לתעסוקה".

חיים אורון: הממשלה הקימה את "אורות לתעסוקה".

משה גפני: בסדר גמור, אני תמכתי בקואליציה הזאת, אני מודה באשמה.

משה גפני: אין לגבי העניין הזה דיון.

משה גפני: עכשיו אנחנו הולכים לבחון האם עשיתי נכון, כן או לא.

משה גפני: תן לי לפחות את הפגרה לעבור בשלום.

חיים אורון: אני לא מאמין שתשנה את דעתך.

יוסף פרחי: אני מבקש לסיים במשפט אחד.

יוסף פרחי: שר התעשייה, המסחר והתעסוקה הנכנס, מר בנימין בן אליעזר, בשיחות שלו אתנו הגדיר את נושא הטיפול בתעסוקה כדבר הראשון בחשיבותו בתחום הפעילות שלו.

יוסף פרחי: היום בשעה 15:00 אמור להתקיים אצלו דיון בעניין הזה.

יוסף פרחי: אני מציע לתת לו לפעול.

חיים אורון: עכשיו נרגענו.

משה גפני: תודה רבה מר פרחי.

משה גפני: חבר הכנסת אופיר פינס-פז ולאחר מכן סמנכ"לית אגף כלכלה באיגוד לשכות המסחר, גברת ישראלה מני.

משה גפני: אני מבקש לתמצת את הדברים ולא להאריך מכיוון שאין לנו זמן רב.

אופיר פינס-פז: תודה אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: גם אני מצטרף לברכות, גם על הבחירה שלך וגם על העובדה שהחלטת לקיים את הדיון הראשון בקדנציה הזאת בנושא אסטרטגי וחשוב והזמנת לכאן את ראשי המערכת.

אופיר פינס-פז: הדיון בהחלט פורה וחשוב.

אופיר פינס-פז: לצערי הרב עד כה אנו נתקלים, גם בממשלה הקודמת וגם בממשלה הזאת – למרות שהממשלה הזאת רק בתחילת דרכה וצריך לתת לה איזה סוג של הנחה – אבל עדיין צורת ההתנהלות לא השתנתה ומתקבלים מסרים סותרים ומבולבלים.

אופיר פינס-פז: כאשר אתה עוקב אפילו אחרי אדם שאתה באמת מעריך אותו, אחרי מוסד שאתה מעריך אותו, כמו בנק ישראל, שעדיין לא דיברנו עליו, אתה קורא הערכות שיש בתוכן לא מעט סתירות פנימיות.

אופיר פינס-פז: יש תחושה שקברניטי המשק, מראש הממשלה, שעדיין מדבר על הפחתת מסים, דרך שר האוצר המתלמד, דרך נגיד בנק ישראל – לא ברור לי כנציג ציבור שיש על מי לסמוך, שיש מנהיגות כלכלית שיודעת לנווט את הספינה הזאת לחוף מבטחים.

אופיר פינס-פז: זה רושם מאוד-מאוד קשה.

אופיר פינס-פז: אתם יודעים, כלכלה זה לא מדע מדויק.

אופיר פינס-פז: יש בו הרבה מרכיבים ציבוריים ופסיכולוגיים.

אופיר פינס-פז: כרגע מצב הדברים לפי דעתי משדר שֶדֶר לא טוב – שֶדֶר מהסס, שֶדֶר מגמגם, שחייב להתחלף בשֶדֶר הרבה יותר ברור על מה שעושים.

אופיר פינס-פז: ברור, ואמרתי לך "בוקר טוב אליהו", אדוני היושב-ראש, ואני אומר את זה גם לכל יתר החברים שתמכו בעניין הזה, ואמרתי לכם שזה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה – התקציב הדו-שנתי הוא בכייה לדורות.

אופיר פינס-פז: קודם כול, הוא דוחה את כל ההכרעות התקציביות של 2009 בכמה חודשים.

אופיר פינס-פז: על מה אתם מדברים?

אופיר פינס-פז: על ממשלה שעומדת במקום.

אופיר פינס-פז: נתנו יד לדחייה של העניין הזה במספר חודשים.

אופיר פינס-פז: ועכשיו רוצים תוכנית חירום כלכלית שלא תהיה מבוססת על תקציב 2009?

אופיר פינס-פז: קשרנו לעצמנו את הידיים ואת הרגליים גם לשנת 2010.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, זה חוסר אחריות מדרגה ראשונה.

אופיר פינס-פז: נכון, תקציב דו-שנתי זה רעיון מעניין.

אופיר פינס-פז: אני לא פוסל אותו על הסף.

אופיר פינס-פז: אבל במצב כזה של משבר כלכלי, כאשר אנו מבינים שכל יום קובע?

אופיר פינס-פז: הדיון הזה גם מוכיח, אני שומע את מר עופר עיני ואת מר שרגא ברוש ואת נשיא לה"ב, כל יום קובע האם לחיות או למות לאנשים שעובדים כאן ולאנשים שמפרנסים כאן ולאנשים שמחזיקים את העסקים שלהם בציפורניים.

אופיר פינס-פז: ואנחנו ככה בנון-שלנטיות דחינו את כל ההכרעות התקציביות לסוף חודש יולי.

אופיר פינס-פז: באמת חוסר אחריות מדרגה ראשונה.

אופיר פינס-פז: מה בכל זאת אני מציע לעשות?

אופיר פינס-פז: אני מבקש להציג כמה רעיונות, שחלקם צוינו כאן וחלקם פחות.

אופיר פינס-פז: דובר כאן על הקרן להצלת מפעלים.

אופיר פינס-פז: אני תומך מאוד ברעיון הזה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שמרכז ההשקעות, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה צריך לשנות את צורת החשיבה שלו.

אופיר פינס-פז: זה לא רק לייצר מקומות עבודה חדשים אלא קודם כול לשמור על מקומות העבודה הקיימים.

אופיר פינס-פז: יש מקומות עבודה קיימים שהולכים לאבדון לא בגלל שהעסקים כושלים, אלא נטו בגלל המשבר הכלכלי.

אופיר פינס-פז: זו אחריות של ממשלה, והממשלה מתחמקת בצורה בלתי נסבלת מאחריותה לטיפול במצב.

אופיר פינס-פז: אפשר להקים קרן, אפשר להסיט חלק מתקציבי מרכז ההשקעות לטובת הצלת מפעלים קיימים שידוע שיש להם את כל היכולת להצליח אלמלא המשבר הכלכלי.

אופיר פינס-פז: הם בריאים, הם מבוססים על יסודות איתנים והם נופלים רק על רקע המשבר הכלכלי.

אופיר פינס-פז: כאן הממשלה צריכה להתערב.

אופיר פינס-פז: הנושא השני, אולי נתחיל לטפל ב'פרה הקדושה', ואני אומר את זה לך חבר הכנסת גפני.

אופיר פינס-פז: זה האתגר הגדול שלך.

אופיר פינס-פז: בואו נתחיל לטפל בשכר המופקע במדינת ישראל, בפערים בהכנסות.

אופיר פינס-פז: מתי זה יטופל?

אופיר פינס-פז: אולי עכשיו סוף-סוף?

אופיר פינס-פז: כמה אפשר לראות אנשים שהמשבר הכלכלי לא מזיז להם את קצה הציפורן ועובר לידם, אנשים שזוכים להרוויח סכומי עתק במדינת ישראל?

אופיר פינס-פז: זה לא בתוכנית הכלכלית?

אופיר פינס-פז: שם אי אפשר להציל עובדים?

אופיר פינס-פז: צריך להוריד שכר בחברות הציבוריות ובכל המקומות האלה לאנשים שמרוויחים שכר מופקע על-פי כל קנה מידה.

אופיר פינס-פז: מה עם שכר מקסימום במדינת ישראל?

אופיר פינס-פז: אולי הגיע הזמן?

אופיר פינס-פז: מה עם כל הצעות החוק שהיו לנו שתקועות שנים על שנים בוועדה הזאת?

אופיר פינס-פז: אולי הגיע הזמן לטפל בעניין הזה?

אופיר פינס-פז: הנושא השלישי והאחרון הוא הפיתוח.

אופיר פינס-פז: אמרתי כבר בכמה הזדמנויות ואני אומר שוב, חייבים להשקיע ב-clean-tec.

אופיר פינס-פז: העולם הולך לזה.

אופיר פינס-פז: יש לנו טכנולוגיות נהדרות שמדענים ישראלים עומדים מאחוריהן.

אופיר פינס-פז: המדינה היחידה שלא משקיעה בהן היא מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: קליפורניה משקיעה בהן, העולם משקיע בהן, פרט לישראל.

אופיר פינס-פז: יש טכנולוגיות ירוקות, יש טכנולוגיות שיכולות לקלוט את העובדים מן ההיי-טק שיכולים לעבור ל-clean-tec.

אופיר פינס-פז: אנחנו מחמיצים כאן הזדמנויות מאוד-מאוד גדולות בכך שאנו לא מעמידים את עצמנו בשורה העולמית הראשונה.

אופיר פינס-פז: התחום הזה עושה כסף, עושה הרבה כסף.

אופיר פינס-פז: לצערי המדען הראשי ומרכז ההשקעות וכל הגורמים שאמורים לתמרץ את התהליך הזה משום מה לא פועלים בכיוון הזה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכלול את הנושאים האלה גם בתקציב 2009 וגם בתוכנית החירום הכלכלית.

משה גפני: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

משה גפני: רשות הדיבור לגברת ישראלה מני מאיגוד לשכות המסחר.

משה גפני: אני מבקש שתנסי לתמצת את דברייך.

משה גפני: אחרי כן חבר הכנסת חיים אורון.

משה גפני: בבקשה.

ישראלה מני: קודם כול, ברכותיי, אדוני היושב-ראש.

ישראלה מני: התפקיד שלך חשוב מאוד.

ישראלה מני: הוא חשוב לנו, לכלל המגזר העסקי.

משה גפני: תודה הרבה.

ישראלה מני: נתחיל בכך שנכון שאנחנו צריכים לדבר על שוק העבודה, אבל קודם כול נבין ממה מורכב שוק העבודה.

ישראלה מני: אנחנו מדברים הרבה על מפעלים ואני בטוחה שזה נובע מטעות רטורית של כולנו.

ישראלה מני: אנחנו מסתכלים על המפעלים במבט היסטורי, כאילו כל העולם שלנו מתקיים על מפעלים.

ישראלה מני: נכון שבלי מפעלים אי אפשר להתקיים, אבל היום למעלה מ-60% מכלל העובדים במשק עוסקים בתחומים של מסחר ושירותים והם פונקציה של המנוע השני של הצמיחה במשק, שזה הצריכה הפרטית.

ישראלה מני: כשנכנסים למיתון עמוק מאוד, הייצוא אכן נפגע, כפי שמר שרגא ברוש ציין, אבל גם הצריכה הפרטית נפגעת.

ישראלה מני: ואז אפקט הדומינו שקורה להרבה מאוד עסקים, שרובם הוזכרו על-ידי מר יהודה טלמון, שהם עסקים קטנים, אפקט הדומינו עצום, ורבים מהם נמצאים גם בפריפריה.

ישראלה מני: למה חשוב להזכיר את זה?

ישראלה מני: משום שכל פתרון שכולנו ננסה למצוא – ואין פתרונות אצבע, אין, אין קסם – כל פתרון שנציע, בין אם הקרן ובין אם דברים אחרים, אנו חייבים להציע אותו לכלל המגזר העסקי ולא לתת פתרונות סקטוריאליים לענף כזה או אחר, כי אז אנו נסגור את החור בדלי במקום אחד ויהיה לנו חור בדלי במקום אחר.

ישראלה מני: זה חלק ראשון.

ישראלה מני: החלק השני, באשר להצעות עצמן.

ישראלה מני: מר שרגא ברוש לא ציין, או אולי לא שמעתי, אבל נדון מידי פעם הרעיון לשבוע עבודה מקוצר.

שרגא ברוש: זה חלק מן הרעיון ליציאה לחופשה ללא תשלום, לאורך או לרוחב.

ישראלה מני: בדיוק, אבל זה חייב לחול על כל המגזר העסקי.

ישראלה מני: יש דברים נוספים שאני יודעת שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה דיבר עליהם בזמנו, למשל הרעיון לפיצול משרות.

ישראלה מני: אני יודעת שבעסקים שלנו זה רלוונטי מאוד, לפחות בחלק מהם.

ישראלה מני: לתת אפשרות למעסיקים בהסכמה עם העובדים לפצל משרות במקום לפטר עובדים.

ישראלה מני: יש אופציות כאלה.

ישראלה מני: אחד הדברים הכי חשובים כרגע הוא לייעל את השוק של ניהול עובדים במשק.

ישראלה מני: יש לנו לשכת תעסוקה ויש לנו גופים פרטיים.

ישראלה מני: אנו צריכים למצוא דרך, שאם יש משרות פנויות נדע לשלוח את העובד המתאים לאותה משרה פנויה.

ישראלה מני: לדעתנו זה לא נעשה היום די טוב.

ישראלה מני: אם ניקח את לשכת התעסוקה ונחבר אותה עם הגופים הפרטיים ונהפוך את לשכת התעסוקה באמת לגוף המרכזי שמנהל את המשרות במשק, גם המשק ירוויח וגם הגופים הפרטיים ירוויחו.

שלי יחימוביץ': מר יוסי פרחי, תראה אילו בעלי ברית יש לך מכיוון לא צפוי.

ישראלה מני: למה "לא צפוי"?

ישראלה מני: זה מאוד צפוי.

שלי יחימוביץ': יפה.

שלי יחימוביץ': אני מברכת על כך.

משה גפני: גברת מני, תודה רבה לך.

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו מר שלמה וקס מאיגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה.

חיים אורון: קודם כול, ברכות ליושב-ראש.

משה גפני: תודה רבה.

חיים אורון: אתה דרוש להרבה ברכות, אני מודה.

חיים אורון: בעיקר ברכת שמיים, אבל גם ברכות מאתנו.

חיים אורון: הוויכוח בקריאות הביניים בתחילת הדיון היה כאילו בין תוכנית ובין תקציב.

חיים אורון: רשימת המשימות שפירטו מר שרגא ברוש ומר עופר עיני היא בעצם ביצוע התוכנית של הממשלה הקודמת מלפני חצי שנה.

חיים אורון: הדברים האלה כבר נדונו והוחלטו.

חיים אורון: לא במקרה שאלתי על הקרן.

חיים אורון: מה לא דובר על הקרן.

חיים אורון: איזה וויכוח התנהל – אם זה יהיה בהיקף של מיליארד שקל או 5 מיליארד שקל.

חיים אורון: אמרנו: תלכו בגדול וניתן אפשרות לעסקים.

חיים אורון: כאשר הולכים בדבר גדול אכן המדינה נוטלת סיכון גדול הרבה יותר.

חיים אורון: כך עושים בכל העולם.

חיים אורון: אז אני קורא מאמרים בעיתונים.

חיים אורון: מר נחמיה שטסלר מציע לנו להיות כמו מרקל וסרקוזי, לא כמו אובמה.

חיים אורון: סחתיין.

חיים אורון: אני כמו אובמה.

חיים אורון: אבל בואו נהיה כמו מרקל וסרקוזי.

חיים אורון: הראו לכם את הניירות האלה.

חיים אורון: האמת היחידה ששר האוצר שטייניץ קיבל כנראה משר האוצר לשעבר רוני בר-און היא: יש לי מעט כדורים במחסנית ואני משתמש בהם באופן חסכוני מאוד, אני לא יורה.

חיים אורון: עד מתי אתה לא יורה?

חיים אורון: ב-250,000 מובטלים אתה לא יורה?

חיים אורון: ב-300,000 מובטלים אתה לא יורה?

חיים אורון: ב-400,000 מובטלים אתה לא יורה?

חיים אורון: למתי אתה מחכה?

אופיר פינס-פז: הוא עוד לא הוריד את הכיסוי מן המשקפת.

חיים אורון: עד מתי יחכו אנשי החשב הכללי עד שיבינו?

חיים אורון: לא נעים לי, מביאים לכאן אנשי משרד האוצר, עם כל הכבוד לכל החברים, בדרג לא מחליט – לא מנכ"ל, לא חשב כללי.

חיים אורון: ראשי משרד האוצר בכלל לא באים לכאן.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני מציע לך הצעה אחת.

חיים אורון: אינני יודע אם אהיה חבר הוועדה הזאת.

משה גפני: אני מקווה שכן.

חיים אורון: אני מציע שתגיד שאם מר שרגא ברוש ומר עופר עיני באים לכאן יבוא מנכ"ל משרד האוצר או החשב הכללי, עם כל הכבוד, עם כל ההערכה לחברים, והחברים יודעים שיש לי הערכה אליהם.

חיים אורון: שלא ייתן תשובה: "אנחנו בוחנים".

חיים אורון: כי אם הקרן הזאת לא עובדת – והקרן לא עובדת.

חיים אורון: אגב, היו גם מי שאמרו מראש שהיא לא תעבוד כי החסמים הם חלק מן הבעיה לאלה שלא מגיעים לאשראי הבנקאי.

חיים אורון: מה אומר לך הבנקאי?

חיים אורון: הוא אומר: לא קיבלתי כסף לחלק אותו.

חיים אורון: לצורך זה אני זקוק לערבות מדינה.

חיים אורון: הערבות שניתנת לא מספקת.

משה גפני: חבר הכנסת אורון, קיבלתי את שתי ההצעות שלך, גם שתהיה חבר הוועדה וגם שכאשר מגיעים לוועדה מר שרגא ברוש ומר עופר עיני יבוא גם החשב הכללי.

חיים אורון: בסדר גמור.

חיים אורון: למה אני מציג את זה כדוגמה?

חיים אורון: כי כאן זאת החלטה שנתקבלה לפני חצי שנה.

חיים אורון: אני מציע שלא נתבלבל.

חיים אורון: אם יש 20,000 מובטלים בחודש, וזה קטסטרופה, אין לנו דרך לקחת את המובטל ביד ולהכניס אותו למקום עבודה.

חיים אורון: מה שאנו יכולים לעשות הוא ליצור מערכות רחבות יותר, שקשורות באשראי וקשורות בתשתיות וקשורות בהשמה מקצועית וקשורות בחופשה, בכל המהלכים שבהם מדובר, שהן ביחד יקלו על המכה שנופלת על המשק בצורת פיטורים.

חיים אורון: כך נראה מיתון.

חיים אורון: אם היה לנו פטנט שהייצוא לא יקטן ב-44% – מי שקרוב קצת לעניינים מבין מה זה אומר:

חיים אורון: המפעל עובד בהפסדים, חלק מן המכונות לא עובדות, כל העלויות משתנות.

חיים אורון: אני מדבר מתוך ידע מן הש"ס, תאמינו לי.

חיים אורון: אני יודע איך זה נראה, כיצד ניתן להחזיק את המפעל ואת העובדים שבו.

חיים אורון: אם כל המערכת הזאת לא מתפקדת, אם אתה חזק אתה מקבל אשראי, אם אתה חזק פחות אומר לך הבנקאי: תשמע, גם אותי בודק הבנק על הלימות הון ועל הון עצמי ביחס להלוואות.

חיים אורון: לזה צריך מדינה, לזה צריך ממשלה.

חיים אורון: את זה הבינו האמריקאים, את זה הבינו האירופאים, את זה מבין העולם.

חיים אורון: ואצלנו לא מבינים כי ממשיכים ויכוח – אני מודה, אני ממשיך אותו כבר 15 שנים.

חיים אורון: עכשיו אני מוכן אפילו לקבל את הטענה שאמר לי מישהו: יכול להיות שאתה צודק.

חיים אורון: כמו כל שעון עומד, פעמיים ביום אתה צודק.

חיים אורון: אז עכשיו נפלת בזמן שאתה צודק.

חיים אורון: לכן צריך התערבות ממשלתית רבה יותר.

חיים אורון: אני לא מקבל את הטענה הזאת, אבל אני עוזב את הוויכוח.

חיים אורון: אבל אם השעון נעמד עכשיו במקום שאני צודק, במקרה, אז בואו תפעלו.

חיים אורון: למה אתם מחכים?

חיים אורון: אז עכשיו אני אבוא בטענות לחברים האלה כאן (נציגי משרד האוצר)?

חיים אורון: חבר הכנסת אופיר פינס-פז כבר אמר קודם, העובדה שההחלטות כולן מתעכבות עד 17 ביולי – תרשום לפניך מר שרגא ברוש ותרשום לפניך מר עופר עיני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני יותר מדי מעריך אותך מכדי לחשוב שאתה מאמין שההתחייבות שהיתה כלפיך יקוימו, שבתוך 30 ימים יגמרו לקבל את ההחלטות.

חיים אורון: מתוכם עברו כבר 20 ימים, אם אני לא טועה, כלומר נשאר עד 1 במאי.

חיים אורון: זה תאריך טוב, זה יום מצוין לפי השקפתי.

חיים אורון: אפילו אבוא אליך עם דגל אדום.

חיים אורון: בואו נחליט שב-1 במאי יסתיימו 30 הימים ויבואו השר שטייניץ ואתה ואחרים, ולא אכפת לי שיבוא גם שר-העל הכלכלי – גם כן המודל הזה, שר-על כלכלי ...

חיים אורון: הוא לא שר-על ביטחוני, הוא לא שר-על לענייני חינוך, הוא ראש ממשלה רק שר-על לענייני כלכלה.

חיים אורון: כל הבלופים האלה.

חיים אורון: תבואו ב-1 במאי בתום 30 ימים ותגידו: זאת התוכנית.

חיים אורון: יהיה מסלול פתוח יותר באשראי, יהיה מסלול פתוח יותר בהכשרה מקצועית, אפשרות לתת חל"ת לעובדים.

חיים אורון: זה צורך נכון.

חיים אורון: יגיד שעומדים מיליארד שקל כדי להציל את "עוף העמק" או את "פרי הגליל" או מישהו אחר מחר, ויש כאלה מקרים, אני מכיר אותם.

חיים אורון: אין שבוע שמישהו לא מתקשר אליי ואומר: ג'ומס, אם תימצא כאן הדרך להביא מימון-ביניים של 20 מיליון שקל לשנה-שנתיים נעבור את המשבר.

חיים אורון: אם אין 20 מיליון שקל, אני סוגר.

חיים אורון: זה כל סיפור "ויטה".

חיים אורון: אני מכיר את המקרה הזה מקרוב, בסוף הצילו את המפעל דרך מימון-ביניים.

חיים אורון: לא אבוא אל החברים האלה בטענות, אבל פשוט אפשר להשתגע כאשר רואים לְמה זה מתגלגל.

חיים אורון: אני רואה את העובדים שהולכים, ואף פעם לא הולכים בצדק, אבל כאן פשוט אפשר להציל אם קצת יזוזו וייקחו סיכון.

חיים אורון: שלא יבואו לי עם הגרפים של ה-default'ים כי אף אחד לא עושה את הגרפים של ה-default'ים, שנראים בסופו של דבר בדמות עובדים שהלכו הביתה למצוקה נוראית, למשבר נוראי.

חיים אורון: זה התפקיד היחיד שלנו כאן, ואז לא צריך להתכנס כל שבוע.

חיים אורון: צריך שמחלקת המחקר והמידע של הכנסת תוציא מידי יום באינטרנט מידע לכולנו מה לא עשו בסעיפים שהחליטו עליהם.

חיים אורון: רק את זה.

חיים אורון: לשבת להם על הראש כל יום, כי אחרת נקבל החלטות, יבוא לכאן השר שטייניץ ויסביר בנאום פילוסופי על הא ודא, על הורדת מס.

חיים אורון: אלוהים אדירים.

חיים אורון: כנראה הם באמת חולים האנשים האלה שמדברים על הורדת מס עכשיו.

משה גפני: יהיו לך הזדמנויות נוספות לדבר על זה.

חיים אורון: יהיו לי הרבה הזדמנויות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רשות הדיבור למר שלמה וקס, מנכ"ל איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה.

משה גפני: אחריו חברת הכנסת יחימוביץ.

משה גפני: בבקשה.

שלמה וקס: בוקר טוב.

שלמה וקס: ברכות לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, ולחברי הוועדה הנכבדים שנוכחים כאן, וגם לאלה שלא נוכחים כאן.

שלמה וקס: תעשיית ההיי-טק היא הקטר שמניע את כלכלת מדינת ישראל.

שלמה וקס: אנחנו יכולים להוכיח בנתונים שיש קורלציה מלאה בין הצמיחה בתעשיית ההיי-טק ובין הצמיחה במשק והתעסוקה, וגם להיפך.

שלמה וקס: היום אנו מתמודדים עם מצב בלתי אפשרי.

שלמה וקס: זה משבר אחרי משבר.

שלמה וקס: המשבר הראשון, הזכיר אותו מר שרגא ברוש, התחיל בינואר 2008.

משה גפני: אני מבקש שתשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו כבר קודם, אלא רק מה שנוגע ספציפית למה שאתה עוסק בו.

שלמה וקס: אני לא חוזר על הדברים שנאמרו.

שלמה וקס: אציג נתון אחד על מה שגרם משבר הדולר.

שלמה וקס: במכירות ובייצוא בשנת 2008 בערכים דולריים עלינו ב-3%, זה ירידה אבסולוטית ביחס לגידול הקודם, אבל בערכים שקליים ירדנו ב-10% – 10 מיליארד שקלים פחות.

שלמה וקס: מחודש ספטמבר 2008 ועד היום פוטרו במדינת ישראל בתעשיית ההיי-טק כ-8,000 עובדים, כאשר נלווים אליהם מכפיל 4, כלומר נוספים מסביב לתעשייה הזאת עוד 32,000 עובדים.

שלמה וקס: כאן אני שומע כל פעם מדברים על בעיה בפריפריה.

שלמה וקס: הגידול באבטלה כתוצאה מתעשיית ההיי-טק הוא במרכז ולא במקום אחר.

שלמה וקס: המשבר העולמי משפיע עלינו ואנחנו עדיין מאמינים שעם המשבר העולמי, אם יש לנו מערכת בנקאית מתפקדת, אם יינתן האשראי לתעשייה – ואצלנו תעשייה קטנה היא בסדר גודל של 5-10 מיליון דולר והיא לא עומדת בקריטריונים שנקבעו בקרנות – אפשר יהיה למצוא פתרונות.

שלמה וקס: ותקציבי המדען הראשי, אני סבור שהם לא צריכים לגדול ב-500 מיליון שקל אלא עליהם לעמוד על 3 מיליארד שקל השנה, כפי שזה עמד במשבר הקודם בשנת 2000.

שלמה וקס: ניתן לעשות את זה כי גם קרנות הון הסיכון, המקורות שלהם מן העולם נסגרו.

שלמה וקס: אם נסגור גם מקורות כאן אז התעשייה הזאת לא תתקיים.

שלמה וקס: והדבר האחרון, אני מבקש לומר למר חזי צאיג מנהל מרכז ההשקעות, בחוק עידוד השקעות הון, כאשר אנחנו מקימים תעשייה אנחנו לא מקימים מכונות.

שלמה וקס: הידע והמכונות הולכים הביתה בלילה.

שלמה וקס: הון אנושי צריך להיות מוכר כהשקעת הון בתעשיית ההיי-טק.

שלמה וקס: אנחנו מאמינים שלמרות המשבר העולמי אם יינתן סיוע, לא גדול, אנחנו יכולים עדיין לצמוח ולגדול.

שלמה וקס: עשינו את זה גם במשבר הדולר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רשות הדיבור לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, ראשית אני לא רואה בך נציג של הממשלה.

משה גפני: את צודקת, כמו תמיד.

שלי יחימוביץ': אני משוכנעת שבפרופורציות המתאימות תצטרך לספק את הסחורה, אבל אני גם בוטחת בך שתנהל ביחד אתנו מאבק, הן נגד הקיצוץ הרוחבי בתקציב החינוך, בתקציב התעשייה, המסחר והתעסוקה, בתקציב הבריאות, בתקציב הרווחה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': זה ברור לי לחלוטין.

שלי יחימוביץ': ויש כוונה לקיצוץ רוחבי.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שבדיון על "אורות לתעסוקה" הלב שלך יהיה בצד הנכון.

שלי יחימוביץ': לכן אני רואה בך נציגנו, נציג חברי הכנסת מול הממשלה הרבה יותר מאשר נציג הממשלה, ואני בטוחה שלא אתבדה.

משה גפני: אגב, המעמד שלנו שווה.

משה גפני: שתי המפלגות שלנו בקואליציה.

שלי יחימוביץ': לא אמרתי אחרת, אלא שאתה יושב-ראש הוועדה, אדוני.

שלי יחימוביץ': אני חולקת לך את הכבוד המגיע לך.

משה גפני: תודה.

שלי יחימוביץ': אין עכשיו שום התעסקות במשבר, שום דבר.

שלי יחימוביץ': הטענה המרכזית שלנו כלפי שר האוצר לשעבר רוני בר-און היתה שהוא פסיבי מדי.

שלי יחימוביץ': עכשיו לא רק שיש כאן פסיביות בעניין פתרון המשבר.

שלי יחימוביץ': כל מה שמתרחש עכשיו זה לקראת החמרה של המשבר.

שלי יחימוביץ': ברגעים אלה ממש מתרוצצים פקידי משרד האוצר כדי לדחוס לתוך חוק ההסדרים כמה שיותר רפורמות לא רלוונטיות בכלל במסווה של תוכנית חירום למשק.

שלי יחימוביץ': אני יודעת, אני אומרת לכם את זה לא כהשערה, אלא כ:"תביאו, תביאו, תביאו הכול כי עכשיו אפשר יהיה לדחוף הכול במסגרת תוכנית החירום".

שלי יחימוביץ': זה עוד בנוסף לקיצוץ הרוחבי המתוכנן שיגיע ל-10 מיליארד שקלים במקרה הטוב, ובמקרה הטוב פחות יהיה בנוסף אליו קיצוץ נוסף במשרדים נוספים.

שלי יחימוביץ': מה זה קיצוץ רוחבי?

שלי יחימוביץ': זה האטה של המשק.

שלי יחימוביץ': קיצוץ רוחבי אומר שלא יהיה כסף בקרן לעידוד השקעות הון; קיצוץ רוחבי אומר פיטורים במשרד החינוך, פיטורים של עובדים סוציאליים במשרד הרווחה.

שלי יחימוביץ': זה קיצוץ רוחבי.

שלי יחימוביץ': קיצוץ רוחבי זה שיתוק של המגזר הציבורי.

שלי יחימוביץ': ועוד הרעיון הגאוני להקפיא את השכר במגזר הציבורי כאשר מסמאים את עינינו עם הדוחות של הממונה על השכר עם איזו משכורת אחת יוצאת דופן.

שלי יחימוביץ': מה הוא השכר במגזר הציבורי?

שלי יחימוביץ': זה שכר מינימום.

שלי יחימוביץ': אלה עובדים שנזקקים להשלמת הכנסה, אלה עובדות סוציאליות, אלה אחיות בבתי-חולים ממשלתיים.

שלי יחימוביץ': תקפיאו להם את השכר – הם לא ילכו לחנויות לקנות והמיתון יגבר.

שלי יחימוביץ': איזה היגיון יש בדבר הזה?

שלי יחימוביץ': ועל חשבון מי?

שלי יחימוביץ': על חשבון מעמד הביניים הנמוך?

שלי יחימוביץ': אלה התוכניות של משרד האוצר עכשיו ונגד זה אנחנו ניאבק בכל הכוח.

שלי יחימוביץ': כל הדברים האלה, והעובדה שנתנו לזה יד – אני הצבעתי בעד תקציב דו-שנתי למרות שהיתה לי ביקורת חריפה על זה, כי חשבתי שזה לא הקרב העיקרי, וגם כי חשבתי שהדחייה לא תמנע ישיבה סביב שולחן עגול וטיפול מיידי במשבר.

שלי יחימוביץ': הטיפול בתקציב לא קשור לטיפול בדימום עכשיו.

שלי יחימוביץ': רוב ההצעות שמר שרגא ברוש מעלה, ושמר עופר עיני שותף להן – אנחנו כל פעם מתייחסים לזה כאל מובן מאליו אבל לא מובן מאליו שמר שרגא ברוש ומר עופר עיני רואים את הדברים עין בעין.

שלי יחימוביץ': זה נכס שמשרד האוצר צריך לחבק אותו בשתי ידיים, עם הסכמים קואליציוניים ובלי הסכמים קואליציוניים.

שלי יחימוביץ': כל הדברים האלה בכלל לא קשורים בתקציב.

שלי יחימוביץ': את הבסס"ח (ביטוח סיכוני סחר חוץ), למשל, אי אפשר היה לקדם עכשיו ולתת יתרון ליצואנים שלנו על פני יצרנים ממדינות אחרות ולאפשר להם טווח נשימה?

שלי יחימוביץ': זה דבר שאפשר היה לקדם מול החשב ולהעביר את זה עכשיו, בלי קשר לתקציב.

שלי יחימוביץ': למה לא מטפלים בזה, לעזאזל?

שלי יחימוביץ': לְמה אתם מחכים?

שלי יחימוביץ': הרי הייצוא הוא מרכיב קריטי כאן.

שלי יחימוביץ': עניין הגדלת הביקושים הפנימי שלנו, הרי זה דבר שצריך להיעשות במקביל לעידוד הייצוא.

שלי יחימוביץ': זה קריטי.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לספר לכם על מהלך שקרה בארצות-הברית בשבועיים האחרונים.

שלי יחימוביץ': בית הנבחרים העביר שם תיקון לתקנה שמעדיפה רכש מקומי על-ידי משרד ההגנה והרחיב אותה כך שתכלול עכשיו גם את המינהל לביטחון תחבורתי.

שלי יחימוביץ': כלומר הם מוסיפים כל פעם עוד גוף ועוד גוף ועוד גוף שמחויב לרכוש את התוצרת שלו בארצות-הברית.

שלי יחימוביץ': ארצות-הברית הקפיטליסטית, יש לה תעשיית טקסטיל בצפון קרוליינה ובדרום קרוליינה והיא מגוננת עליהן.

שלי יחימוביץ': לנו יש חוק שהוא נקודתי, חוק שאנו נבקש ממך, אדוני היושב-ראש לעתיד של ועדת החוקה, חוק ומשפט להחיל עליו דין רציפות כי הוא עבר בקריאה הראשונה.

שלי יחימוביץ': זה חוק שמבקש שכוחות הביטחון יעדיפו טקסטיל תוצרת הארץ.

שלי יחימוביץ': בשנה שעברה פוטרו 1,800 אנשים ממפעלי טקסטיל בארץ.

משה גפני: בוועדת החוקה, חוק ומשפט?

שלי יחימוביץ': זה מכרזים, כלומר יידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

שלי יחימוביץ': אבל צריך להרחיב הרבה מעבר לזה.

שלי יחימוביץ': למה רק טקסטיל?

משה גפני: יש כמה דברים שאנחנו צריכים להעביר אחד לשני, אז במסגרת הסכם הסחר נעשה את זה.

שלי יחימוביץ': אגב, זה חוק שהוא באמת נקודתי והוא מציל באופן מיידי אלפי מקומות עבודה, אבל צריך להרחיב הרבה מעבר לזה, הרבה מעבר לטקסטיל והרבה מעבר לכוחות הביטחון.

שלי יחימוביץ': הכול במסגרת הסכמי הסחר הבין-לאומיים, חס וחלילה לא נפר אותם, אפילו לא בפסיק אחד, אני מתחייבת בפניכם.

שלי יחימוביץ': אבל הדבר המיידי שניתן לעשות – אתם יודעים מה, תעזבו את הצעת החוק שלי, תזרקו אותה לפח.

שלי יחימוביץ': אמנם יש לי סנטימנט אליה וחתומים עליה חברי כנסת מכל קצוות הקשת הפוליטית, לרבות חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב שהפך לשר, אבל עזבו את הצעת החוק ותעשו את זה דרך החשב הכללי.

שלי יחימוביץ': תוציאו הנחיה מיידית להעדיף תוצרת הארץ בכל המגזר הממשלתי, בכל הגרורות שלו.

שלי יחימוביץ': הדבר הזה נותן boost מיידי לתעשייה המקומית ומציל אלפי, אם לא עשרות אלפי מקומות עבודה.

שלי יחימוביץ': זה דבר שאפשר לעשות עכשיו לפני שמעבירים את התקציב.

שלי יחימוביץ': לְמה מחכים?

שלי יחימוביץ': אני פשוט לא מבינה.

שלי יחימוביץ': האשמנו את השר בר-און בפסיביות.

שלי יחימוביץ': עכשיו זה לא רק פסיביות, אלא אקטיביות הרסנית בנוסף לפסיביות.

שלי יחימוביץ': והערה אחרונה על תוכנית ויסקונסין.

שלי יחימוביץ': זה חֶלֶם אמיתי.

שלי יחימוביץ': אי אפשר להבין את הדבר הזה.

שלי יחימוביץ': יושב כאן מנכ"ל שירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': יכולת ההשמה שלו גבוהה.

שלי יחימוביץ': שירות התעסוקה הוא שירות מצוין.

שלי יחימוביץ': העלות של ההשמה של אדם במקום עבודה על-ידי שירות התעסוקה נמוכה לאין שיעור במאות אחוזים מאשר העלות כאשר עושה את זה חברה פרטית ישראלית בשותפות עם חברות זרות.

שלי יחימוביץ': ועכשיו רוצים להרחיב את "אורות לתעסוקה".

שלי יחימוביץ': בשביל מה?

שלי יחימוביץ': בשביל שיעבירו דינמיקה קבוצתית איזו מובטלת מסכנה וישפילו אותה ואחרי זה ימצאו לה עבודה כמנקה אצל עובד קבלן?

שלי יחימוביץ': באמת תודה רבה! מי צריך את זה?

שלי יחימוביץ': יש לנו שירות תעסוקה.

שלי יחימוביץ': בואו נתַגבר את שירות התעסוקה שימצא עבודה.

שלי יחימוביץ': למה לשפוך כסף על "אורות לתעסוקה"?

שלי יחימוביץ': ועוד איך רוצים לתמרץ אותנו?

שלי יחימוביץ': אומרים לנו שמס הכנסה שלילי יחול רק על מקומות שבהם יהיו "אורות לתעסוקה".

שלי יחימוביץ': מה הקשר?

שלי יחימוביץ': אלוהים אדירים.

קריאה: בשביל לא לתת מס הכנסה שלילי.

שלי יחימוביץ': או לחילופין כדי להכריח אותנו לאשר את "אורות לתעסוקה" כי אנחנו רוצים מס הכנסה שלילי.

שלי יחימוביץ': זה קישור בין שני דברים שאין ביניהם קשר.

שלי יחימוביץ': יש לנו כאן מלחמה שחבל על הזמן, רוחבית, נקודתית.

שלי יחימוביץ': אבל בחייכם, תעשו משהו.

משה גפני: תודה רבה לחברת הכנסת יחימוביץ.

משה גפני: בשעה 11:30 אנחנו אמורה להתחיל כאן ישיבה על השביתה באוניברסיטה הפתוחה.

משה גפני: רשות הדיבור לגברת חנה זוהר מ"קו לעובד".

משה גפני: אם אפשר רק משפט.

שלי יחימוביץ': אבל יש לה המון מה להגיד.

משה גפני: בישיבה הבאה שתעסוק בעניין הזה, ויהיו כנראה ישיבות רבות, אאפשר לה יותר.

חנה זוהר: תודה רבה.

חנה זוהר: אני רוצה לנצל את המשפט האחד כדי לדבר על תופעה של עובדים במשק שמכריחים אותם לעבוד שעות נוספות.

חנה זוהר: משלמים להם, אבל הם לא רוצים.

חנה זוהר: הם מפחדים לומר שהם לא רוצים כי יש אבטלה במשק.

חנה זוהר: כאלה יש רבים, אנשים שלא רוצים לעבוד שעות נוספות ועובדים שעות נוספות, וכאלה שהתרגלו כבר ועובדים באופן קבוע שעות נוספות.

חנה זוהר: אם אנחנו נמצאים במשבר כזה שיש בו כל-כך הרבה פיטורים, אני חושבת שכדאי להתחיל לתת את הדעת לנושא הזה.

חנה זוהר: התופעה הזאת קיימת גם בתעשייה, לא בהכרח בהיי-טק.

חנה זוהר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רשות הדיבור לחבר הכנסת ציון פיניאן, בבקשה.

ציון פיניאן: ראשית, ברכות ליושב-ראש, גם מן השמיים וגם מן הארץ.

משה גפני: תודה רבה.

ציון פיניאן: הערה למר שרגא ברוש.

ציון פיניאן: ב-4 מיליארד שקל אמרת שהמערכת יכולה לייצר 10,000 מקומות עבודה.

ציון פיניאן: הוא יודע שב-100,000 שקל, כפי שאמר מר עופר עיני, אפשר לייצר מקום עבודה.

ציון פיניאן: קרי, אתה מתכוון לייצר בין 30-40 אלף מקומות עבודה.

שרגא ברוש: אמרתי שייצוא של מיליארד דולר זה 15,000 מקומות עבודה.

שרגא ברוש: כלומר, זה לא שאני לוקח כסף ומייצר מקומות עבודה, אלא אני עושה ייצוא וכך אני מספק מקומות עבודה.

ציון פיניאן: זה מעצים את הכדאיות.

ציון פיניאן: בנושא האבטלה – הייתי רוצה לדעת מה אחוז המובטלים מערי הפריפריה.

משה גפני: לא עכשיו.

ציון פיניאן: אנשים כאן הזכירו את הפריפריה.

ציון פיניאן: בפריפריה זה לא רק אבטלה.

ציון פיניאן: גם הרשויות המקומיות שם בקריסה.

ציון פיניאן: שם מרגישים כמו בעולם אחר לחלוטין.

ציון פיניאן: זה הביא לכדי כך שבאחת מערי הצפון, בצפת החליט ראש העירייה להעלות השנה את הארנונה ב-8%.

שלי יחימוביץ': מי ישלם את זה?

ציון פיניאן: הוא העלה את הארנונה ב-8%.

ציון פיניאן: לכן חייבים לתת את הדעת לְמה שקורה בערי הפריפריה.

ציון פיניאן: קראתי גם בעיתון, ואני מקווה שזה לא נכון, שיש מגמה של משרד החינוך לפטר 1,400 מורים מערי הפריפריה.

ציון פיניאן: חבר'ה, לא כל אסון צריך לחול רק על ערי הפריפריה.

ציון פיניאן: צריך לתת כאן את הדעת.

ציון פיניאן: יש מפעלים כמו "פרי הגליל" בחצור או "עוף העמק" ברמת ישי שסגירתם הורגת ערים שלמות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רשות הדיבור לחבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: אקצר בדבריי, על אף שבדברי הברכה כן אומר חצי משפט.

אורי מקלב: כל יושב-ראש צריך הצלחה, ובוודאי בתקופה הזאת יושב-ראש ועדת הכספים צריך הצלחה מרובה.

אורי מקלב: צריך לדון לא רק בתקציב אלא גם בתוכנית הכלכלית ואין ספק שלוועדת הכספים יש תפקיד חשוב מאוד.

אורי מקלב: אני מאחל שתצליח להוביל את זה.

אורי מקלב: כל התוכניות הן תוכניות טובות.

אורי מקלב: רצוי לדון בכל תוכנית.

אורי מקלב: יש תוכנית שמתאימה לתעשייה ולא מתאימה לדברים אחרים.

אורי מקלב: תוכנית יכולה להיות כל כולה טובה או חצי טובה.

אורי מקלב: אבל הנושא המרכזי, שאולי הזכירו אותו אבל לא הדגישו מספיק, זה הביצוע והיישום.

אורי מקלב: הכול יכול להיות.

אורי מקלב: אנחנו כן רגילים במדינה הזאת למעצורים – מעצורים משפטיים ומעצורים תקציביים.

אורי מקלב: היה מספיק לי לשמוע הערת ביניים של חבר הכנסת דוד רותם שישב על-ידי כשהציעו כאן להקדים את מתן האשראי.

אורי מקלב: הוא אמר לי באוזן: על מה מדברים כאן?

אורי מקלב: גם אם יהיו תוכניות להקדים את האשראי יבואו ויגידו שזה לא חוקי כי זה פוגע בחוק חובת המכרזים.

אורי מקלב: פתאום אחרי שהמכרז קבע שהתשלום יינתן תוך 60 ימים נקדים את זה ל-10 ימים?

אורי מקלב: זה לא יעבור.

אורי מקלב: דברים כאלה הם רק דוגמה אחת מיני רבות למעצורים בדרך.

אורי מקלב: צריך ללמוד מארצות-הברית שהזרימה מאות מיליוני דולרים.

אורי מקלב: במדינה שלנו זה לא יכול לקרות.

אורי מקלב: זה לא מנע מאנשים באותם מפעלים ובאותם מקומות שהזרימו אליהם מאות מיליוני דולרים לתת למנהלים דיווידנדים במיליונים רבים, ועם כל זה הממשלה לא נכנסה לקטנות.

אורי מקלב: היא הבינה שכאשר יש מצב חירום לא מסתכלים על קטנות.

אורי מקלב: כפי שאמר חבר הכנסת אורון, תפקיד הוועדה לערוך מעקב יום-יומי אחר הביצוע.

אורי מקלב: זה חשוב יותר מכל התוכניות כשלעצמן.

משה גפני: תודה רבה חבר הכנסת מקלב.

משה גפני: רשות הדיבור למר ניסים שדה מהתאחדות בוני ומפתחי ישראל.

משה גפני: יש לך משפט אחד, בבקשה, ואחרי כן נסכם את הדיון.

ניסים שדה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך אותך ולאחל לך בהצלחה.

משה גפני: תודה רבה.

ניסים שדה: שמעתי כאן קריאות שחסר תקציב וחסר כסף.

ניסים שדה: אני רוצה לספר לכם.

ניסים שדה: אני יושב-ראש ארגון הקבלנים בבאר-שבע והנגב, חבר הנהלת ההתאחדות החדשה.

ניסים שדה: בבאר-שבע בונים היום בית לוחם.

ניסים שדה: את בית הלוחם בונה חברה מאזור המרכז שהביאה לטובת הפרויקט הזה 200 סינים.

ניסים שדה: לאחר זמן מסוים הסתכסכו הסינים עם המעסיק, הסינים האלה סולקו משם וכעבור כמה חודשים הגיעה קבוצה של עובדים טורקיים.

ניסים שדה: יש פרויקטים שהמדינה מממנת, פרויקטים ציבוריים.

ניסים שדה: מדוע לא תעבירו חוק שבפרויקטים הציבוריים הללו לא יוכלו לעבוד עובדים זרים?

ניסים שדה: או-טו-טו הולכים לבנות את בית הלוחם.

ניסים שדה: נמצאו 4-5 טייקונים שעמדו בתנאי הסף.

ניסים שדה: אתם מעלים על דעתכם שמישהו מהם יעסיק קבלן ישראלי?

ניסים שדה: זול יותר להביא מטורקיה או מסין.

משה גפני: אני מציע שנשאיר את השאלה הזאת באוויר מכיוון שיש עוד כמה שאלות דומות.

משה גפני: דיברנו על כך שהממשלה רוכשת מוצרים מייבוא בשעה שכאן את המפעלים המקבילים שלהם סוגרים והאנשים יוצאים למעגל האבטלה וצריך לשלם להם את כל התשלומים שמשלמים.

משה גפני: אתה צודק בשאלתך.

משה גפני: אנחנו הולכים כאן באופן עקום בהרבה מאוד תחומים.

משה גפני: אנחנו יוצרים במו ידינו אבטלה.

משה גפני: אני מציע שאת השאלה הזאת נשאיר תלויה באוויר מכיוון שאת הדיון הזה אנו אמורים להמשיך.

ניסים שדה: ב-27 במרס 2009 תוקן חוק חובת המכרזים, שקובע שקבלן שייגש למכרז צריך שיהיה לו מחזור בהיקף של פי שלוש מהיקף העבודה.

דוד רותם: זה תוקן בתקנות חובת המכרזים.

ניסים שדה: כלומר, אם אנחנו חיים בפריפריה ונחכה שפעם ב-5 שנים יתבצע איזה פרויקט בפריפריה, אין סיכוי שלמישהו מן הפריפריה תהיה יכולת לגשת למכרז כי הוא לא יבצע את ההיקפים שנדרשים כאן.

ניסים שדה: הוא יכול להיות קבלן נהדר ורשום אצל רשם הקבלנים ואצל המנהלה כקבלן מוכר ועומד בכל התקנים, אבל הוא לא יכול לגשת למכרזים.

יצחק וקנין: הגשתי הצעה לתיקון החוק.

יצחק וקנין: זה היה בקדנציה הקודמת ואני מתכוון לחדש את הצעת החוק בנושא הזה כתיקון בחוק חובת המכרזים.

ניסים שדה: קבלנים ענקיים בארץ זוכים ומעסיקים עובדים מחוץ-לארץ.

משה גפני: תודה רבה, מר שדה.

משה גפני: מה שעולה מהדיון כאן, מר ברוש, בעצם אנחנו חוזרים שוב למה שדיברנו עליו, יש קונצנזוס בוועדה.

משה גפני: אנחנו נתמודד, קואליציה ואופוזיציה, נדבר על דברים מהסוג הפוליטי.

משה גפני: אבל לגופו של עניין, יש כאן הסכמה ברורה וחד-משמעית על העמדה שהצגת בתחילת הדיון ושהצטרף אליה גם מר עופר עיני.

משה גפני: אנחנו דורשים מן הממשלה לבצע את הדברים הללו עכשיו מכיוון שאחרת המשק יקרוס.

משה גפני: נראה שאנחנו מדינה חסרת אחריות, גם לעומת ארצות-הברית, גם לעומת מדינות אירופה.

משה גפני: בכל המדינות בעולם עוסקים בעניין הזה, הממשלה מעורבת, וכאן עד נכון לרגע זה אי אפשר להגיד שהממשלה עשתה משהו.

משה גפני: אולי דיברה, יצרה תוכניות, התחלפה הממשלה, התחלף יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: לא מעבר לזה.

משה גפני: מעבר לזה לא נעשה עדיין דבר.

אופיר פינס-פז: החליפו את מנכ"ל משרד האוצר.

משה גפני: אבל אני שומע ששר האוצר יובל שטייניץ מבקש ממנו להישאר.

משה גפני: על כל פנים, זה הקונצנזוס כאן.

משה גפני: אני לא רוצה לסכם את הדיון הזה מכיוון שהוא לא תם, זה מובן מאליו.

משה גפני: אני אמור להיפגש עם שר האוצר.

משה גפני: לא נרפה עכשיו מן הלחץ לבצע את התוכניות הללו של מניעת האבטלה ושל עידוד התעשייה וכל הארגונים הכלכליים במשק.

משה גפני: אני מדבר על לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים, על כל המעסיקים.

משה גפני: אני מודה לכם על ההשתתפות.

משה גפני: הדיון היה חשוב.

משה גפני: אני הולך להיפגש עם שר האוצר ונדרוש את זה באופן מסיבי.

משה גפני: משרד האוצר יודע שיצטרך את הוועדה כדי להעביר את התקציב ואת תוכנית החירום הכלכלית.

משה גפני: יש לנו מה לומר בעניין הזה.

משה גפני: אני מודה לכם.