ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 2, 2009-03-16 10:00

ראובן ריבלין: אאפשר לכם אחר-כך לברך אותי, אולם על סדר היום עומדים דברים יותר מדי רגישים ורציניים, ומתוך תקווה שנוכל גם לעזור.

ראובן ריבלין: לפעמים מגיעים אנשים לוועדת הכספים מתוך תקווה רבה, ותקוותנו היא שאכן הקדוש ברוך הוא ואללה יתנו בידינו את הכוח לעזור.

ראובן ריבלין: הלוואי וכך יהיה.

ראובן ריבלין: היום אנו פותחים את הישיבה הראשונה של הוועדה הזמנית בהצעה לסדר כי עדיין אין הצעות דחופות לסדר שיושב-ראש הכנסת יכול לאשרן.

ראובן ריבלין: ראיתי חובה לעצמי להיענות, לאחר הרהורים רבים, לבקשותיהם של חברי הכנסת הבאים, ואני קורא בשמותיהם של חברי הכנסת על-פי סדר הגשת הבקשות: שלמה מולה, אמנון כהן, אופיר פינס-פז, מוחמד ברכה, חנא סוייד, עפו אגבריה, דב חנין, חנין זועבי וסגן יושב-ראש הכנסת לשעבר ואולי גם לעתיד חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אנו עוסקים היום בסכנת סגירת המפעל "עוף העמק" ברמת ישי.

ראובן ריבלין: אני מבין שהגיעו לכאן יושב-ראש הוועד והבעלים.

אבישי ברוורמן: אני מציע שהבעלים ידברו קודם.

ראובן ריבלין: אני מקבל את הצעתו של היושב-ראש היוצא של ועדת הכספים, יושב-ראש הוועדה הקבועה חבר הכנסת הפרופ' אבישי ברוורמן היקר.

יעקב ליצמן: מישהו צריך לעדכן אותנו מה המצב, כמה חייבים.

אמנון כהן: המנכ"ל ונציגי הבעלים יעדכנו אותנו.

ראובן ריבלין: הם נמצאים בעין הסערה זה זמן רב.

ראובן ריבלין: בהתאם להצעת חבר הכנסת ברוורמן אני אכן מאפשר להם להציג את הבעיה בפנינו.

ראובן ריבלין: מי ידבר כנציג הנהלת המפעל?

ראובן ריבלין: בבקשה.

יהושע עוגן: אני יושב-ראש אגודת "עוף העמק".

יהושע עוגן: חולקו לכם דפים שמתארים את המצב בקצרה.

יהושע עוגן: אעבור עליהם ואשמח כמובן לענות על שאלות, לשם כך אני כאן.

יהושע עוגן: בהתחלה יש כאן תיאור של מצב המשחטה מאז שנים 2002-2003.

יהושע עוגן: כבר מאז היא נמצאת בקשיים לא קטנים, כלומר נושאת חובות, עם ניסיונות חוזרים ונשנים להציל את המשחטה מהפסדים נוספים.

יהושע עוגן: בסוף שנת 2003-תחילת שנת 2004 נכנסנו לעסקה עם "טיב טעם".

יהושע עוגן: ההסכם הזה החזיק מעמד 3 שנים ועל-פי דרישתם הופסק.

יהושע עוגן: בעקבות זה נכנסנו להסכם עם משקיע פרטי והכשרנו את המשחטה מחדש בהשקעה של כ-4 מיליון שקל.

יהושע עוגן: היא היתה משחטה לא כשרה כאשר עבדה ב"טיב טעם".

יהושע עוגן: הקמנו חברה משותפת שבה אנו מחזיקים ב-25% והמשקיע הפרטי, מר אמנון אריאל מחברת "בעלי כנף", מחזיק ב-75%.

טמיר כהן: הוא הוזמן לישיבה אך לא הגיע.

יהושע עוגן: החברה הזאת אמורה היתה לשווק את מוצר "טבע עוף" שהוא מותג של עוף שמגודל ללא אנטיביוטיקה.

יהושע עוגן: כאשר החברה הוקמה היו הרבה מאוד ציפיות, שלצערי לא התגשמו.

יהושע עוגן: החוב המשיך להצטבר, ההפסדים המשיכו להצטבר עד כדי שהגענו בימים אלה לחוב כלפי אגודת "עוף העמק" של 47 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: יש עוד חובות לבנקים?

יהושע עוגן: אתאר את החוב בעוד רגע.

יהושע עוגן: בכל המהלכים האלה נעשו מאמצים כספיים רבים, בעזרת אגודת-האחות "משקי עמק יזרעאל", שהיא ארגון קניות, להזרים כספים ולהלוות כספים, להיטיב עם המצב, אך המהלכים לא צלחו.

יהושע עוגן: אני מתאר כאן לסיכום, ואני מניח שזה יעלה אחרי כן, את עיקרי המחשבות שלנו איך אפשר לפתור את המצוקה.

ראובן ריבלין: לא באנו לכאן לשמוע איזה דף בתולדות המפעל.

ראובן ריבלין: אנו מבינים שהמפעל נסגר על דעת הבעלים.

ראובן ריבלין: הבעלים שהם שסוגרים את המפעל.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבין את היקף החובות.

ראובן ריבלין: בוודאי, אבל קודם שיסביר לנו, שמענו מהתקשורת, והכול מפי השמועה, שמדובר בניסיון לממש נכסים וכל מיני דברים כאלה.

ראובן ריבלין: אני רוצה להבין מדוע אתם כבעלים מבקשים לסגור את המפעל.

ראובן ריבלין: מה התכלית של סגירת המפעל?

יהושע עוגן: המפעל סגור מבחינת הפעילות.

יהושע עוגן: הוא לא סגור משפטית והעובדים לא פוטרו.

ראובן ריבלין: היא הנותנת.

יהושע עוגן: המפעל והחברה חדלי פירעון ולכן אנו מנסים להציע הצעות כדי שאפשר יהיה להמשיך את הפעילות של המפעל, בעיקר משום קבוצת העובדים הגדולה והמסורה.

ראובן ריבלין: המפעל לא רווחי?

יהושע עוגן: המפעל היה לא רווחי בשנים האחרונות.

יהושע עוגן: ספגנו עוד ועוד ועוד הפסדים.

יהושע עוגן: לשאלת חבר הכנסת ליצמן על הרכב החוב, סך החוב כ-47 מיליון שקלים.

יהושע עוגן: מתוכו למגדלים – ומדובר על קבוצה של 30 מגדלים, קיבוצים ומושבים – 12 מיליון שקלים; לאגודת הקניות "משקי עמק יזרעאל" – 13 מיליון שקלים; "מפעלי העמק", שהיא אגודת-הבת מעל "עוף העמק" – כ-5 מיליון שקלים; לעובדים – כ-2 מיליון שקלים;

יעקב ליצמן: עובדים – זה משכורות או זכויות?

יהושע עוגן: בעיקר זכויות.

יעקב ליצמן: כמה חייבים להם במשכורות?

יהושע עוגן: היום נשלים את משכורת פברואר.

ראובן ריבלין: אין בעיה עם זה.

קריאה: זכויות לכמה שנים?

יהושע עוגן: אינני יודע.

יהושע עוגן: לספקים אחרים – 8 מיליון שקלים; לבנק הבינלאומי – 5 מיליון שקלים; ורשויות ושונות, ובזה כלול גם מע"מ – עוד 2 מיליון שקלים.

יהושע עוגן: זה 47 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: מי זה שלוחץ עליכם?

ראובן ריבלין: הם עצמם.

ראובן ריבלין: הבעלים עצמם.

יהושע עוגן: אנחנו חדלי פירעון.

יהושע עוגן: המושג הזה ברור למדי.

יהושע עוגן: אנחנו לא יודעים להתקיים כך.

ראובן ריבלין: השאלה הבאה שנתבקשתי לשאול על-ידי מחלקת המחקר והמידע של הכנסת היא האם יש אנשים שמועמדים לרכישת המפעל מתוך מחשבה שהמפעל אכן יכול להיות מפעל כלכלי.

ראובן ריבלין: האם יש מי שרוצים להמשיך להריץ אותו?

ראובן ריבלין: נא לפרט.

יהושע עוגן: בשבועיים האחרונים אנחנו עוסקים בשיחות באינטנסיביות רבה למדי עם קונים שונים, חלקם רציניים וחלקם אולי עושים "ספינים" תקשורתיים, אבל יש בתוכם לפחות שניים שכוונותיהם על פניהן נראות רציניות והם גם באים מן הענף הזה ומכירים אותו.

יהושע עוגן: הם מתכוונים אולי ברצינות להיכנס לתוך הסיפור הזה.

יהושע עוגן: אנחנו מקיימים איתם מגעים ומשאים.

מוחמד ברכה: במה זה כרוך?

מוחמד ברכה: מה המשקיעים צריכים לקיים?

מוחמד ברכה: מה המינימום הנדרש?

יהושע עוגן: אף אחד מן המשקיעים לא דיבר על מספר.

מוחמד ברכה: מה ההערכה שלך?

יהושע עוגן: כל המשקיעים בלי יוצא מן הכלל מצפים להיכנס לשולחן נקי, כלומר שמישהו יפתור את בעיית החוב הגדול הזה, ואז הם מוכנים לרכוש את המפעל, על הקרקע שלו, ולהפעיל אותו עם צוות העובדים הקיים.

מוחמד ברכה: הקרקע משועבדת.

מוחמד ברכה: נכון?

יהושע עוגן: הקרקע משועבדת לאחד הנושים.

מוחמד ברכה: אין דבר שאינו משועבד במפעל.

יהושע עוגן: הציוד משועבד לבנק.

יהושע עוגן: השיעבוד צף על כל הציוד של המפעל, למרות שכפי שאתם רואים החוב כלפיו לא גדול.

אחמד טיבי: שיעבוד זה בעיה כללית.

ראובן ריבלין: אני מודה לך מאוד.

ראובן ריבלין: נחזור אליך בשלב מאוחר יותר כי אנו רק בראשית הבירור.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לנציג ועד העובדים, בבקשה.

מרדכי סער: בוקר טוב לכולם.

מרדכי סער: אני יושב-ראש ועד העובדים במפעל.

מרדכי סער: מדובר על מפעל שעובד למעלה מ-40 שנים.

מרדכי סער: נמצאים בו עובדים ותיקים מאוד, עובדים שהגיעו אליו כילדים והיום הם סבים וסבתות.

מרדכי סער: אני מעריך שראיתם את חלקם בתקשורת.

מרדכי סער: האנשים מפוחדים מאוד, כואבים ועצובים מאוד.

מרדכי סער: אלה אנשים שבאמת חוששים למקור הפרנסה שלהם.

מרדכי סער: רוב העובדים הם מפרנסים יחידים שמשתכרים שכר מינימום ועל זה הם נאבקים.

מרדכי סער: צריך להבין כאן על מה נאבקים.

מרדכי סער: הרוב הגדול של העובדים משתכר שכר מינימום וזה חשוב להם מאוד כי בלי זה לא יהיה להם אוכל בכלל.

מרדכי סער: כרגע אנחנו מצפים מאוד שמישהו יתעורר, יתעשת וימצא דרך לעזור לנו.

מרדכי סער: כפי שסיפר מר שוקי עוגן, יש אנשים שמתעניינים, אנשים שהם בעלי עניין.

מרדכי סער: הנציגות הנכבדה שיושבת כאן צריכה לנסות לעזור, אם בכספים, אם בהלוואות או בעזרה כלשהי.

מרדכי סער: עזרה נוספת שהם צריכים היא בניית אופק כלשהו לקרקע חילופית למפעל הזה כי אם המפעל יחזור לעבוד ויצליח אז צריך להעביר אותו משם, זה ברור.

מרדכי סער: והדבר השלישי, כל מי שייקח את המפעל הזה צריך לדאוג לו לרישיון עסק, כלומר העברה של רישיון העסק על שמו כדי שהפעילות תימשך.

מרדכי סער: זה פחות או יותר רוח הדברים.

מרדכי סער: כרגע אנו עדיין נמצאים במפעל, זה היום התשיעי.

מרדכי סער: אנו מתכוונים להישאר שם עד לתום המאבק, עד שיימצא לנו פתרון.

מרדכי סער: העובדים אומרים לי: "זה הבית שלנו".

ראובן ריבלין: האם לחברי הכנסת יש שאלות?

ראובן ריבלין: ראשון חבר הכנסת מוחמד ברכה, השני חבר הכנסת אופיר פינס-פז ונמשיך לפי הסיעות, חבר הכנסת אילן גילאון, חבר הכנסת ליצמן.

ראובן ריבלין: אתם רוצים לדבר עכשיו או רוצים לשאול שאלות קודם?

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על זכות הדיבור.

ראובן ריבלין: זכות הדיבור תינתן.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מתבקשים להירשם, והמציעים יקבלו כמובן את הזכות, בגללם זכה המפעל שהעניין יועלה על סדר יום הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו נשמור על הסדר.

ראובן ריבלין: בשלב זה אין הכוונה להצהרות או לשאלות "האמנם" אלא לשאלות ענייניות באמת, כדי להבין.

ראובן ריבלין: בבקשה חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אני מבקש לשאול את מר מוטי סער, האם יש טענה לאחריות של העובדים על המצב שאליו נקלע המפעל?

מוחמד ברכה: והצד השני של השאלה, אם ייכנס משקיע, מה העובדים חושבים שהם יכולים לתרום על מנת לקדם את המהלך הזה?

חיים כץ: הם ישתכרו חצי משכר מינימום ...

מרדכי סער: אני רואה את הנהלת המפעל כאחראית למצב שאליו הגענו, זה ברור, ואני רואה אותה אחראית גם לקדם את העניין.

מרדכי סער: גם אם היא לא רוצה להמשיך עליה למצוא מישהו חליפי, לשלב אתו ידיים ושייקח את העסק.

מרדכי סער: לגבי העובדים, אמרתי, כל מי שיגיע אלינו נחבק אותו ונעשה את כל שאפשר מבחינת העובדים כדי להיכנס לתהליך הזה.

אילן גילאון: שאלה לנציג הבעלים.

אילן גילאון: קודם כול, מה קורה כרגע מבחינת המגדלים?

אילן גילאון: האם הם שוחטים עופות במקום אחר, והיכן?

אילן גילאון: דבר שני, האם אתה יכול להגיד דבר מה לגבי הערך הנדל"ני של האדמה שעליה יושב המפעל?

אילן גילאון: מר מוטי סער, אמרת שהמפעל חייב לעבור מן הקרקע הזאת.

אילן גילאון: מדוע?

ראובן ריבלין: לקרקע הזאת יש ערך נדל"ני רב.

יהושע עוגן: המגדלים פועלים על-פי מחזורי גידול.

יהושע עוגן: מי שנמצא כרגע בתוך מחזור גידול, גם אם על-פי התוכנית העופות אמורים היו להגיע למפעל – יש משחטות אחרות ואם המשחטה לא תעבוד הוא יפנה את העוף למשחטות אחרות.

שי חרמש: אם לא ישלמו לו את החובות הקודמים הוא לא יעביר כרגע עוד סחורה.

יהושע עוגן: כנראה, אפשר להניח.

קריאה: כרגע מגיעים עופות למשחטה?

יהושע עוגן: לא.

יהושע עוגן: שאל חבר הכנסת אילן גילאון על הערך הנדל"ני של הקרקע.

יהושע עוגן: הייעוד הזה הוא תעשייתי.

יהושע עוגן: השמאות האחרונה קבעה שערכו 2.5 מיליון דולר.

מוחמד ברכה: אבל כאשר יעברו משם זה לא יהיה עוד ייעוד תעשייתי.

מוחמד ברכה: זה באמצע היישוב.

מוחמד ברכה: הערך של הקרקע יוכפל לפחות.

יהושע עוגן: אני לא אחראי על אלו שעוברים.

ראובן ריבלין: אני מציע לכל חברי הכנסת הנכבדים, חברי הכנסת הוותיקים וחברי הכנסת החדשים שזה מקרוב באו ומצטרפים לכנסת, יש דוח של מחלקת המחקר והמידע של הכנסת שעונה תשובות לא מעטות על השאלות שנשאלו כאן, בצורה אובייקטיבית לחלוטין.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהוא עולה בקנה אחד עם התשובות שניתנו גם על-ידי העובדים וגם על-ידי הבעלים.

יעקב ליצמן: האם בכל הסדר עתידי צפויים פיטורי עובדים?

יהושע עוגן: ההסדר שאנו מציעים הוא בגלל העובדים ומשום העובדים ומשום החשיבות של העובדים.

יהושע עוגן: אלה עובדים מקצועיים, אנשים טובים.

יעקב ליצמן: שאלתי האם לדעתכם יהיו פיטורים.

יהושע עוגן: לדעתי לא יהיו פיטורים אם המשקיע מתכוון אכן ברצינות להעסיק את צוות העובדים הנוכחי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת שהמפעל יעיל?

יהושע עוגן: הוא לא היה יעיל, אבל הוא יכול להיות יעיל.

אלכס מילר: אם המדינה תתערב בסופו של דבר, עד כמה יש לנו ודאות שיש לכם איזו תוכנית מגרה, שבתקופה מסוימת אתם מתחייבים לכך וכך דברים: מתחייבים שהעובדים לא יפוטרו, מתחייבים שבסוף המפעל יהיה רווחי?

אלכס מילר: כאשר באים אלינו ומבקשים סיוע, מול מי אנחנו מדברים?

אלכס מילר: מה ההתערבות הנדרשת מאתנו?

אלכס מילר: אם בסופו של דבר המדינה תזרים כסף, גם אם המדינה תלך לקראת המפעל מה יקרה בסופו של דבר?

ראובן ריבלין: שאלתו של חבר הכנסת מילר היא שאלה נוקבת ונצטרך לשמוע גם מציעים אחרים לפני כן.

ראובן ריבלין: מר שוקי עוגן, תשאיר את שאלתו בסטטוס של 'צריך תשובה' ונדחה אותה לאחר מכן כי אני לא רוצה להקדים, שמא לא נפתח כאן פתח להקדמת המאוחר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה אדוני.

אחמד טיבי: מדברים על הנזק שייגרם ל-200 עובדים, שהוא נזק אדיר לכל אחד מהם.

אחמד טיבי: אני מבקש להרחיב את השאלה לגבי הנזק הקולטרלי של סגירת המפעל.

אחמד טיבי: כלומר, כמה משקים או מקומות תעסוקה מחוץ למפעל הזה יינזקו, ייסגרו או כבר נסגרו ונפגעו, בעקיפין או במישרין, במקביל לסגירת שערי המפעל?

אחמד טיבי: זאת שאלה ראשונה.

אחמד טיבי: שאלה שנייה קשורה לשאלות ולרמזים ולשמועות שנאמרו גם בתקשורת.

אחמד טיבי: האם יש מניע נדל"ני להחלטה לסגור בתזמון הזה את שערי המפעל, כלומר להתיר את השיעבוד ולמכור את הקרקע?

אחמד טיבי: ומי קיבל את ההחלטה?

אחמד טיבי: תודה רבה.

יהושע עוגן: אתחיל מן השאלה האחרונה.

יהושע עוגן: אין שום עניין נדל"ני.

יהושע עוגן: הערך של הקרקע בייעודים הללו לא רציני.

יהושע עוגן: 2.5 מיליון דולר ביחס להיקף השטח, זה לא רציני.

יהושע עוגן: מה שכן, הוא משועבד לאחד הנושים שטוען, כדרך השיעבוד, לזכותו.

ראובן ריבלין: האם מותר לומר מי הנושה?

יהושע עוגן: הנושה הוא "משקי עמק יזרעאל".

ראובן ריבלין: הם הבעלים למעשה שמשכנו את זה לעצמם.

יהושע עוגן: הם לא הבעלים, ממש לא.

יהושע עוגן: "משקי עמק יזרעאל" הלוו כסף.

יהושע עוגן: חייבים להם 13 מיליון שקל.

יהושע עוגן: באשר לשאלה השנייה, אמרתי כבר, בהנחה שהבנק לא יפשוט רגל בשל חוב של 5 מיליון שקלים, יש לו גם שיעבוד צף ששווה כנראה יותר מ-5 מיליון שקלים, אבל רק אם ינושו חס וחלילה יראו כמה זה.

יהושע עוגן: יש 30 מגדלים על משפחותיהם, בכללם קבוצה של קיבוצים והשאלה כאן איך סופרים, את מי סופרים בתוך הקבוצה הזאת.

יהושע עוגן: מושבים זה ברור, זה משפחות.

יהושע עוגן: יש רשימה של עשרות ספקים.

יהושע עוגן: אלה יינזקו.

יהושע עוגן: אני לא יודע כרגע על אף אחד שפשט רגל.

יהושע עוגן: אין זה אומר שזה לא יקרה.

ראובן ריבלין: רק המגדלים תלויים בהם למעשה באופן ישיר לעומת כל שאר הנושים.

יצחק וקנין: המגדלים הם נתח כבד.

יצחק וקנין: החוב אליהם עומד על 12 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: מתוך חוב של 47 מיליון שקל, החוב למגדלים עומד על 12 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: שלא כמו ב"פרי העמק" שם היתה תגובת שרשרת הרבה יותר רחבה.

ראובן ריבלין: אתה מבקש להשיב, להבהיר כאן דבר מה?

מרדכי סער: אני רוצה לדבר על המגדלים, ואני מבין שיושבים כאן גם אנשים מן השטח הזה.

מרדכי סער: עלינו לדבר גם עליהם.

מרדכי סער: כדי שהם יוכלו לראות חלק מן הכסף, אם בכלל, הם צריכים לשתף פעולה עם המהלך הכולל כדי להרים את העסק הזה ולתת מקום עבודה לעובדים האלה.

מרדכי סער: הם צריכים לשתף פעולה עם כל משקיע שיבקש לקחת את החברה הזאת.

מרדכי סער: בלי זה לא יקרה כלום.

ראובן ריבלין: הלוואי ונגיע כבר לשלב הזה.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: אנחנו בשלב של שאלות הבהרה, לא דיבורים.

שלי יחימוביץ': מר שוקי עוגן, מעבר לחובות העבר, אם אנחנו מתחילים היום מאפס המפעל יכול להיות רווחי?

שלי יחימוביץ': זאת שאלה אחת.

שלי יחימוביץ': שאלה שנייה, היה ואכן יימצא פתרון כולל, שהיינו רוצים שגם הממשלה תיקח בו חלק – אנחנו מאמינים שלממשלה יש אחריות על הביטחון התעסוקתי של אזרחיה כמו על הביטחון הפיזי – איזה פתרון ריאלי ומעשי אתה רואה בעיני רוחך?

שלי יחימוביץ': אולי תוכל לפרוש אותו בקצרה בפנינו.

שלי יחימוביץ': שאלה למר מוטי סער, תן לנו מושג על מבנה השכר של העובדים שמועסקים במפעל.

שלי יחימוביץ': כמה הם מרוויחים?

שלי יחימוביץ': מה השכר הממוצע שם, ומה סיכויי ההתפרנסות שלהם היה והמפעל ייסגר?

יהושע עוגן: שכחתי את השאלה הראשונה.

שלי יחימוביץ': השאלה הראשונה היא: היה וחובות העבר נמחקים, האם נכון להיום מנקודת האפס המפעל יכול להיות רווחי?

יהושע עוגן: התשובה כן, למרות שצריך לדעת שמשחטות הן עסקים של ירידות ועליות בהתאם למצב השוק.

יהושע עוגן: יש חודשים רעים מאוד במשחטות שאז הן מפסידות הרבה כסף ויש חודשים טובים – בתקופות החגים – שאז המשחטות מרוויחות הרבה כסף.

ראובן ריבלין: לא מכלכלים את התוכנית של המפעל בהתאם לתנודות בשוק?

יהושע עוגן: הענף הזה הולך לקראת תכנון בהסדר.

יהושע עוגן: יש להניח שהדבר הזה יהיה מוסדר.

יהושע עוגן: אני מדבר על העבר.

יהושע עוגן: עובדה שרוב המשחטות יודעות לעבוד ביעילות ולהתקיים וגם להרוויח כסף.

יהושע עוגן: לכן התשובה היא כן.

יהושע עוגן: צריך לעשות כמה צעדים, ואפשר.

יהושע עוגן: התוכנית שאני מציע, שייכנס משקיע חיצוני בנעלינו, אנחנו באגודת "עוף העמק" נזוז הצידה.

יהושע עוגן: הוא ישקיע כסף וממנו ישלמו לנושים השונים, כולל הקרקע, ומרגע זה הוא יפעיל את המשחטה עם צוות העובדים הקיים.

יהושע עוגן: כל המשקיעים דיברו על צוות העובדים הקיים כי זה היה מבחינתנו תנאי.

חיים כץ: פשטת את הרגל.

חיים כץ: אתה עוד מציב תנאים?

חיים כץ: אתה לא במגרש בכלל.

חיים כץ: יבוא מישהו ויקנה.

חיים כץ: הוא לא ישאל אותך בכלל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אני שמח שאני מכוון לדעתך.

ראובן ריבלין: אשאל בשם כולם.

ראובן ריבלין: נניח שאני משקיע מחר 47 מיליון שקל, שזה חובות החברה.

ראובן ריבלין: אתם יוצאים בעור שיניכם.

ראובן ריבלין: כמה זמן ייקח לי להחזיר את ההשקעה?

ראובן ריבלין: הרי אין אלטרואיסטים.

יהושע עוגן: - - -

שי חרמש: ביושר, לא יוחזר.

ראובן ריבלין: אם לא יוחזר, עלינו להבין על מה אנחנו מדברים.

אחמד טיבי: אולי המדינה תתן את הכסף.

ראובן ריבלין: כלומר עם השקעה של 47 מיליון שקל העסק הזה לא יכול לשאת את החוב ואת ההוצאות השוטפות שלו.

ראובן ריבלין: הבנתי.

שי חרמש: יש בארץ עודף כושר שחיטה.

שי חרמש: צריך להבין את זה.

מוחמד ברכה: אבל המשקיע מקבל נכסים.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה חלילה שייפגעו האנשים הנפלאים האלה שעובדים 40 שנים במפעל ובאו לכאן על מנת שננסה לעזור בידם.

ראובן ריבלין: כל מה שהם מבקשים זה זכות לעבוד.

ראובן ריבלין: רק שלא ניטעה.

ראובן ריבלין: כאשר אנו מחפשים פתרונות עלינו להבין מה הבעיות העומדות לפנינו.

ראובן ריבלין: אני נכנס בנעליך.

ראובן ריבלין: אני צריך להביא 47 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: אני שואל כמשקיע שרוצה להבין מה ייצא לי מהשקעת 47 מיליון, תוך כמה זמן אחזיר את ההשקעה.

ראובן ריבלין: הוא אומר שהוא לא יכול להעריך את זה בכלל.

מוחמד ברכה: הוא משלם 47 מיליון שקל ומקבל אפס.

מוחמד ברכה: הוא מקבל את הנכסים.

מוחמד ברכה: אז יש לו את הנכסים בכל מקרה.

ראובן ריבלין: הנכסים שווים 2.5 מיליון דולר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, הואיל ושמעתי את שאלותיכם ואת התשובות, אני אומר לך כך.

ראובן ריבלין: הסבירו לי שמחיר הקרקע כ-2.5 מיליון דולר.

ראובן ריבלין: האם אני צודק?

קריאה: זה לא הנכס היחיד.

שי חרמש: זה מחיר הקרקע בייעוד הנוכחי.

חיים כץ: תגיד סכום כפול לפחות.

ראובן ריבלין: אני מבין.

ראובן ריבלין: אם תעשה שינוי ייעוד תוכל לשים בו גם כל מיני דברים אחרים.

ראובן ריבלין: הרי אם הוא יודע שהוא יכול להפוך את הייעוד של הקרקע, גם כבעלים הוא יכול למצוא את הפתרון הזה.

יהושע עוגן: הגענו לכאן ביחד עם העובדים כדי להמשיך לקיים את המשחטה הזאת, ואתם עושים עסקאות נדל"ן?

יהושע עוגן: אני לא מבין איפה אנחנו נמצאים.

מרדכי סער: יש כאן משחטה עובדת.

מרדכי סער: זה לא רק הקרקע.

מרדכי סער: משחטה עובדת עולה 15 מיליון דולר.

מרדכי סער: אתם מסיטים את הדיון הצידה.

מרדכי סער: כאן יש משחטה עובדת.

ראובן ריבלין: יש כאן אנשים שהם בין המציעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז הביא אותם.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה להקים מפעל כזה, כמה זה יעלה לו?

מרדכי סער: זה משחטה עובדת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, השאלה שלך מצוינת.

ראובן ריבלין: דרך אגב, חבר הכנסת זחאלקה, אף אחד לא מונע ממך או ממני להקים משחטה כזאת.

שלי יחימוביץ': אתה לא יכול.

שלי יחימוביץ': אתה חבר כנסת מכהן.

אחמד טיבי: אין לו בת?

ראובן ריבלין: הבת שלי לא תעשה מה שאסור לי.

ראובן ריבלין: זה נושא רציני ביותר.

ראובן ריבלין: עלינו להבין כי מטרתנו בסופו של דבר למצוא פתרון ולהבין איך יוכלו לקבל סיוע מן הציבור.

ראובן ריבלין: הם הרי באו אלינו לכאן כנציגים של הציבור כולו, והם חלק מן הציבור, חלק מכל אזרחי מדינת ישראל.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת שלי יחימוביץ שאלה ומר מוטי סער לא ענה לה.

מרדכי סער: לשאלתך, במפעל הזה יש 200 עובדים.

מרדכי סער: היו יותר והמספר הצטמצם עם השנים.

מרדכי סער: כ-70% מהם בני מיעוטים ו-30% יהודים.

מרדכי סער: זאת משחטה לתפארת מבחינת היחסים בין העובדים.

מרדכי סער: רוב מכריע של העובדים מקבל שכר מינימום.

מרדכי סער: אלה אנשים שעובדים 12 שעות ביממה.

חיים כץ: יש מי שמשתכר פחות משכר מינימום?

מרדכי סער: לא.

מרדכי סער: אנחנו עדיין במדינת ישראל.

מרדכי סער: רובם משתכרים שכר מינימום.

מרדכי סער: אלה אנשים שעובדים 12 שעות ביממה, מפרנסים יחידים.

מרדכי סער: אלה אנשים שבאמת זה מה שיש להם בחיים.

שלי יחימוביץ': מה סיכוי ההשתכרות שלהם אם המפעל ייסגר?

מרדכי סער: סיכוייהם שואפים לאפס.

מרדכי סער: מדובר כאן בקבוצה גדולה מאוד של אנשים מבוגרים, בגילאים 55-60, אנשים שקרובים לפנסיה.

מרדכי סער: זה פשוט בורח מהם.

מרדכי סער: אלה אנשים שלא יהיה להם שום סיכוי להשתכר במקום אחר.

ראובן ריבלין: השאלה ששואלים רוב החברים ושאנו מבקשים לקבל עליה תשובה ברורה לפרוטוקול, האם המפעל בלי חובות העבר הוא מפעל עם רווח תפעולי?

מרדכי סער: חיובי.

ראובן ריבלין: אני מציע שנשמע כעת את מזכיר ארגון מגדלי העופות ונשמע את עמדת ההסתדרות בעניין הזה.

ראובן ריבלין: האם נציגי משרד האוצר נמצאים כאן?

ראובן ריבלין: האם בכלל יש למשרד האוצר עמדה?

קריאה: נמצא כאן נציג החשב הכללי.

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה להתערב בדיון?

ראובן ריבלין: כאשר אחשוב שצריך לשמוע את החשב הכללי אביא אותו לכאן.

ראובן ריבלין: אני או מי שימלא את מקומי בקרוב בימינו יביא אותו לכאן.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לשמוע מאיזה אדם שאין לו סמכות.

ראובן ריבלין: האם נתבקשת להביע עמדה בפני הוועדה?

אבי חיימוב: הגעתי לכאן בעיקר כדי ללמוד את הנושא.

ראובן ריבלין: כך הבנתי וטוב תעשה.

ראובן ריבלין: הוא צריך ללמוד, להעביר את המידע לממונים עליו ואחר-כך משרד האוצר יציג עמדה.

מוחמד ברכה: מה עם נציגי המועצה המקומית רמת ישי?

ראובן ריבלין: בשלב מאוחר יותר נשאל את עמדתם.

טמיר כהן: הוזמן מרכז השלטון המקומי.

ראובן ריבלין: ננסה לשאול אם הוא גם קיים בינינו.

ראובן ריבלין: כעת אני מבקש לשמוע את מר יעקב כהן, מזכיר ארגון מגדלי העופות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

4414: תודה, אדוני היושב-ראש.

4414: קודם כול אני רוצה להודות לכל הנוכחים כאן, במיוחד לוועדת הכספים שמגלה אכפתיות ומעורבות.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך שאין במליאה כל-כך הרבה חברי כנסת.

4414: יפה מאוד.

4414: אני מגיע לוועדות שונות ואני רואה את ההרכב המלא כאן.

4414: כל הכבוד לחברי הוועדה.

4414: אני מקווה שזה ילווה גם עסקים אחרים.

4414: לעצם העניין, עם כל הכבוד ועם כל האמפתיה לעובדים, וגם אני עובד שכיר, החקלאים שחייבים להם 12 מיליון שקלים, 30 חקלאים, דולגו.

4414: עברנו עליהם כאילו הם לא קיימים.

4414: אי אפשר להפעיל משחטה בלי חומר גלם, חומר גלם שמגודל על-ידי חקלאים.

4414: לאן הכסף הזה הלך?

4414: הרי הוקם מיזם חדש בחודש מאי והבעלים הראשי איננו כאן ומר שוקי עוגן חוטף את כל האש.

ראובן ריבלין: מי זה הבעלים הראשי?

4414: הבעלים הראשי שמחזיק ב-75% מן המניות הוא מר אמנון אריאל מבאר טוביה, מחברת "בעלי כנף".

4414: הוא לא נמצא כאן.

4414: הוא בכלל לא מתייחס לכולנו.

4414: בסך הכול לייצר עוף, לעבד אותו במשחטה ולמכור אותו במחיר סביר זה מכסה את כל עלויות הייצור.

4414: לייצר עוף עולה 6 שקלים לקילו, לעבד אותו במשחטה – עוד 6 שקלים לקילו.

4414: אם מוכרים אותו ב-12 שקלים מכסים את כל הוצאות הייצור, כולל הוצאות העובדים, כולל הוצאות התפעול.

4414: לאן הלך הכסף?

4414: למה חייבים כל-כך הרבה כסף?

4414: מישהו גנב את הכסף הזה?

4414: כאן צריך להתערב.

4414: זה דבר אחד.

4414: דבר שני, אני לא יודע מה זה פירוק חברות או פירוק אגודות.

4414: מה יהיה מעמדם של המגדלים שהם הנושה העיקרי?

4414: איפה מתייחסים אליהם?

4414: לא צריך להתייחס אליהם כמו אל ספקי תשומות רגילים.

4414: יש את מבנה החוק ואני מבקש להתייחס לנושא הזה אם ניתן באיזשהו סדר עדיפות גבוה כי יש כאן חקלאים, כולל חקלאי מן המושב שלי שאתמול הראו אותו בטלוויזיה, ש-5-7 שנים צריך להיות עבד נרצע כדי להחזיר את החובות.

4414: לשאלה אם להפעיל את המקום הזה או לא – אני חושב שלא יקום הגורם או המשקיע שישקיע 47 מיליון שקלים כדי להפעיל את האתר הזה.

4414: אני חושב שאין גורם כזה.

4414: אבל אני סבור, גם בגלל הבעייתיות, הרי "מפעלי העמק" לא היו הולכים למיזם הזה או לא היו חוטפים היום את כל האש הזאת אילולא הסיבה של רישיון העסק כי אם יזם אחר היה הולך להפעיל את זה לא היה ניתן שם רישיון עסק, ראש המועצה לא היה נותן.

4414: אפשר לחשוב על רעיון תחליפי, ואני מוכן לרתום גורמים בענף כדי לקיים אותו, אם ניתן.

4414: אם המדינה תסייע להקים משחטה אחרת במקום אחר, עם עלויות קרקע זולות יותר, ניתן אולי להציג מיזם חליפי שיהיה מקור פרנסה גם לעובדים וגם למגדלים.

שי חרמש: יש מחסור בכושר שחיטה?

ראובן ריבלין: מר כהן, אתה מגדל עופות.

ראובן ריבלין: כאשר מקימים מיזם חדש בינתיים משאירים את הקיים עד שלא עוברים למיזם החדש?

ראובן ריבלין: לוקח 4 שנים להקים מיזם כזה.

מרדכי סער: יש אופק כזה.

מרדכי סער: יש תוכנית בכיוון כזה.

4414: אני לא יודע מה תהיה היכולת של המדינה להתערב, מה היכולת של איזה יזם שייכנס לשם.

4414: מדובר כאן בסכום לא מבוטל.

4414: אבל גם אם תרצה להפעיל את המקום הזה, נראה לך שחקלאי שלא קיבל את התמורה שלו ישלח עופות בלי ערבות בנקאית?

שלי יחימוביץ': כמה עולה להקים מיזם חדש כזה?

שי חרמש: הוא אמר: 15 מיליון דולר.

ג'מאל זחאלקה: למעלה מ-47 מיליון שקל.

4414: בטוח שיותר.

4414: אבל אני לא בדקתי.

שי חרמש: לא זקוקים לזה היום כי יש עודף כושר שחיטה.

4414: זה לא דבר פשוט ולא עושים עסקים כאן ולא מנהלים ומקימים מיזם כאן.

4414: אבל אם תהיה נכונות והמדינה תירתם ותתן אפילו ערבות מדינה או סיוע מיוחד אפשר יהיה לנסות לחשוב על הקמת ביזנס.

4414: תודה רבה.

ראובן ריבלין: האם נציג ההסתדרות נמצא כאן?

אייל מלמה: היועץ הכלכלי ליושב-ראש ההסתדרות ייכנס בעוד רגע.

אייל מלמה: עצרו אותו בשערי הכנסת.

ראובן ריבלין: נמצא אתנו כאן, על-פי בקשתו של חבר הכנסת פינס-פז, אחד האנשים שאומרים שמוכנים להיכנס לנעלי הבעלים ולבדוק אפשרות להקים את המפעל.

ראובן ריבלין: גם הוא ירושלמי.

ראובן ריבלין: האם מר רמי לוי נמצא כאן?

ראובן ריבלין: בבקשה, האם אתה רוצה לומר דברים?

רמי לוי: למען האמת, אני מתרגש כאן.

רמי לוי: אם הייתי צריך לעשות עסק כזה ולאסוף כל-כך הרבה אנשים לא הייתי עושה שום עסק בחיים.

רמי לוי: אני לא יודע איך להגיב בקטע הזה ...

רמי לוי: אני מוכן להיכנס לנעליים שלהם בתנאי.

רמי לוי: אם המדינה תרצה לעזור לנו, ארצה לעזור גם לעובדים ולהמשיך לתפעל את המפעל.

ראובן ריבלין: תפרט לנו.

ראובן ריבלין: קודם כול, נכונותך יפה ואם המדינה תרצה לעזור לך זה גם תנאי מתקבל על הדעת.

ראובן ריבלין: השאלה במה היא תעזור.

רמי לוי: אני לא רוצה 47 מיליון שקל.

רמי לוי: הבחור הזה אמר דברים נכונים מאוד.

רמי לוי: למפעל הזה חייבים 25 מיליון שקלים.

רמי לוי: שייגבו את 25 מיליון השקלים ומהם ישלמו את החובות למי שצריך לשלם.

רמי לוי: אני אהיה מוכן להשקיע עוד 10 מיליון שקל, שזה כבר 35 מיליון שקל, והמדינה תשקיע עוד 10 מיליון שקל.

שי חרמש: מי ישקיע את ה-25 מיליון שקל?

רמי לוי: זה כסף שחייבים למפעל.

רמי לוי: חייבים למפעל הזה 25 מיליון שקלים.

רמי לוי: האדון הזה אמר דברים נכונים.

ראובן ריבלין: אבל מי ישלם אותם?

רמי לוי: החייבים.

ראובן ריבלין: הבעלים הקודמים?

קריאה: הוא מתכוון לבעלי החברה מבאר טוביה שהזכירו אותם קודם.

יעקב ליצמן: אלה שקיבלו סחורה.

רמי לוי: אתם ספרתם רק את המינוסים ולא את הפלוסים.

רמי לוי: יש גם פלוסים למפעל.

רמי לוי: יש חוב של 25 מיליון שקל שחייבים למפעל הזה, לטובת המפעל.

רמי לוי: שייגבו את 25 מיליון השקלים.

אופיר פינס-פז: מי הם החייבים?

ראובן ריבלין: האם החוב הזה ניתן למימוש?

רמי לוי: אינני יודע.

ראובן ריבלין: אם תיכנס לנעליהם תוכל לממש אותו?

ראובן ריבלין: או אולי זה חוב אבוד בעליל?

משה גפני: על כך מר שוקי עוגן צריך לענות.

רמי לוי: אילולא החוב הזה אני מאמין שהמפעל לא היה מגיע לנקודה שאליה הגיע.

רמי לוי: אף אחד לא ייקח את העסק הזה עם חוב של 47 מיליון שקלים.

רמי לוי: אי אפשר להפעיל עסק כך.

רמי לוי: הרי בסופו של דבר מפעילים עסק כדי להרוויח ולהמשיך לטווח ארוך, כדי שהעובדים יעבדו לטווח ארוך.

ראובן ריבלין: אני מבין.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לפרט כלכלית את ההצעה שלך.

ראובן ריבלין: כלומר, אתה מוכן להיכנס לנעליהם, אתה מוכן להשקיע מהונך 10 מיליון שקלים, ובלבד שייגבו 25 מיליון שקלים שחייבים לחברה, והמדינה תתן מאצ'ינג להשקעה שלך בסך 10 מיליון שקלים ואז אפשר יהיה לקיים את המפעל.

ראובן ריבלין: זאת הצעתך.

רמי לוי: נכון.

רמי לוי: ואחרי כן אנחנו נשקיע בין 15-20 מיליון שקלים כדי להמשיך את המפעל ולפתח אותו.

משה גפני: אפשר לדעת מה החוב הזה?

יצחק וקנין: כלומר אתה מדבר על השקעה כוללת של כ-25 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: קראתי את החומר לפני הישיבה ואני יודע.

ראובן ריבלין: מר לוי, קודם כול אני מודה לך.

ראובן ריבלין: הבנו מה דרך המחשבה של אדם אשר מוכן להשקיע ברצון ובחפץ-לב, אבל הוא מתנה תנאים מוקדמים שמחייבים אותנו לראות האם ניתן לעמוד בהם בכלל כדי שנוכל לומר למדינה: אולי במקום לשלם דמי אבטלה וכל מיני דברים כאלה כדאי שההסתדרות, המדינה, המעסיקים, כולם יחד יירתמו לפעולה על-פי יוזמת מזכיר ההסתדרות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אני עדיין לא מזכירת ההסתדרות.

שלי יחימוביץ': אמנם אני מכבדת מאוד את יושב-ראש ההסתדרות.

ראובן ריבלין: ישבתי על-ידך במשך 3 שנים והדבקת אותי בנושא הזה.

ראובן ריבלין: מר עיני הציע הצעה שבהחלט מתקבלת גם על דעת הממשלה העתידית, אם וכאשר תקום.

ראובן ריבלין: אבל אני שומע ממר רמי לוי שיש כאן עוד תנאי נעלם לחלוטין בעינינו, והתנאי הזה לא נמצא בבית-המשפט מול החייבים אלא ייתכן שמדובר בחוב אבוד, שאז עוד פעם הנושא מתגלגל על כתפי הבעלים.

שלי יחימוביץ': מי החייבים?

משה גפני: מה הוא החוב הזה, אדוני היושב-ראש?

משה גפני: אפשר לקבל תשובה?

יהושע עוגן: אמרתי קודם שהקמנו חברה.

יהושע עוגן: החברה הזאת, ש-75% ממנה בבעלות מר אמנון אריאל, חייבת לאגודה, למשחטה, 25-26 מיליון שקלים.

יהושע עוגן: גם היא חדלת פירעון.

יהושע עוגן: זה החוב.

יהושע עוגן: זה בעצם כלול בתוך ה-47 מיליון שקל.

יהושע עוגן: היא לא חברה-בת.

ראובן ריבלין: רבותי, עליכם להבין, אם אנחנו נתחיל למצוא פתרון לכל מי שיגיע אלינו – כל הארץ תגיע אלינו כהרף-עין.

ראובן ריבלין: עלינו למצוא פתרון אם זה באמת אפשרי ולשם כך התכנסנו כאן.

ראובן ריבלין: תודה למר לוי, תודה לבעלים.

ראובן ריבלין: נציג הבעלים אומר שהחייבים הם חדלי-פירעון.

אופיר פינס-פז: שודד.

אופיר פינס-פז: הוא שדד את החברה.

קריאה: מן היום הראשון הוא היה חייב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, אנחנו לא נמצאים כאן בוועדת הפנים והגנת הסביבה האחראית על נושא המשטרה.

ראובן ריבלין: מי ששודד, שיתלוננו.

מוחמד ברכה: 25 מיליון שקל בתוך פחות משנה – זה שוד.

מוחמד ברכה: אין מונח אחר.

ראובן ריבלין: אז צריך להגיש תלונה נגדו.

שלי יחימוביץ': יש בבעלותו עסקים אחרים?

יהושע עוגן: למיטב ידיעתי לא.

יהושע עוגן: הוא שותף בכמה דברים אבל גם שם - - -

ראובן ריבלין: אתמול ביקשתי ממנהל הוועדה הנכבד לאתר את הנ"ל, והוא אותר.

ראובן ריבלין: זימנו אותו להופיע בוועדה.

ראובן ריבלין: אין לנו סמכות לחייב אותו להופיע כאן, אבל נשקול את העניין.

ג'מאל זחאלקה: יש גופים שיכולים לעשות את זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אתה יכול להגיש הצעת חוק על-פיה ועדת הכספים יכולה לאסור כל מי שהיא רוצה, אבל אני מציע לך לא לעשות את זה בהכירי את הגורמים השונים.

ראובן ריבלין: אני לא אהיה חבר הכנסת הראשון שיעצרו אותו.

ראובן ריבלין: האם יש כאן מי מהמוזמנים אשר מבקש להתערב בדיון ולומר את דברו ושלא ניתנה לו ההזדמנות לעשות כן?

ראובן ריבלין: מר כהן, אתה כבר דיברת ודבריך הובנו בצורה הכי בהירה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לתת את זכות הדיבור לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אפתח רק במשפט אחד.

ראובן ריבלין: המצב הכלכלי שבו אנו נמצאים, שחבר הכנסת ברוורמן כיושב-ראש הקודם של הוועדה ניסה לטפל בבעיה במקרו וגם נכנס לטפל בה במיקרו כאשר דיברנו על "פרי הגליל", כלומר לא זאת אף זאת, מביא אותנו לכדי כך שאנו נמצאים במצוקות רבות שעלינו לתת דעתנו עליהן.

ראובן ריבלין: ועדת הכספים מתכנסת כנציגת הציבור עם אחריות רבה כלפי הפונים ואחריות רבה כלפי תקציב המדינה, שלא נעשה איזה דבר שיגרור אותנו אחר-כך להיות משענת שהופכת למשענת קנה רצוץ.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים לעשות כל מה שאנו יכולים במסגרת האמצעים העומדים לרשות המדינה.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מבקש לתת לחברי הכנסת לומר את דברם.

ראובן ריבלין: הראשון הוא חבר הכנסת מולה, שהיה הראשון שביקש לזמן את הדיון.

ראובן ריבלין: אני רק מבקש שכל חבר כנסת יצמצם את דבריו ל-3 דקות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני מבקש להודות לך על שנעתרת לבקשתנו לקיים את הדיון.

שלמה מולה: אני גם מודה לחברי הכנסת המשתתפים, למוזמנים ובוודאי לנציגי העובדים וההנהלה.

שלמה מולה: אני מודע לקושי שאתו אנו מתמודדים, האם על כל מפעל פרטי שנמצא בקשיים המדינה יכולה להתערב.

שלמה מולה: אני מרשה לעצמי להגיד, קודם כול אחריות המדינה היא מעל הכול.

שלמה מולה: המדינה כן יכולה להתערב.

שלמה מולה: יש כאן כמה מחברי הכנסת שבוודאי יגידו שאסור לנו להתערב, אבל אני מסתכל על העובדים שעבדו במפעל 40 שנים, שמקבלים שכר מינימום ושהבעלים לא משלמים להם שכר בזמן, או ממשיכים לשלם להם רק שכר מינימום ובוודאי לא הפרישו להם את כל הזכויות.

שלמה מולה: אני רוצה להסתכל על 200 העובדים האלה שאמורים ללכת הביתה.

יהושע עוגן: זכויות העובדים מופרשות באופן מלא.

שי חרמש: ההערה נכונה.

שי חרמש: הפרישו לעובדים את הזכויות.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך.

ראובן ריבלין: הוא גם אמר את זה בהתחלה.

ראובן ריבלין: החוב לעובדים הוא בקושי חודש וכל התנאים הסוציאליים ניתנו.

ראובן ריבלין: מר עוגן, אני רוצה להעיר לך הערה על הכללים בכנסת.

ראובן ריבלין: בעוד שחברי הכנסת יכולים להיכנס לדבריך, אתה לא יכול להיכנס לדבריהם.

ראובן ריבלין: אתה יכול פעם ב-4 שנים להצביע בעד מי שאתה רוצה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, מאחר ונציג ההנהלה, מר שוקי עוגן, אמר בעצמו שהמפעל חייב 2 מיליון שקלים לעובדים - - -

קריאה: אלה תביעות מיוחדות על זכויות עובדים.

שלמה מולה: מבחינתי גם עבור חצי שעה שהעובד לא מקבל שכר ואת הזכויות שלו, זה בעיה שלך ולא בעיה של העובד.

שלמה מולה: אל תטיפו לנו שום מוסר.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, אם נאמר שהמפעל יכול להיות רווחי המדינה צריכה להתערב.

שלמה מולה: לא רק כאשר העובדים זועקים.

שלמה מולה: היא יכולה לעשות את זה גם לפני שהעובדים יתבצרו במפעל ולפני שיזעקו.

שלמה מולה: למה אנחנו צריכים להגיע לכדי כך שעובד צריך כל הזמן לבקש ולהתחנן?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, יש לך איזו הצעה?

חיים כץ: חבר הכנסת מולה, עדיין לא מינו ממשלה חדשה.

חיים כץ: יש עדיין ממשלה ישנה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, הוא מתאמן.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך גם להתחיל להתאמן.

שלמה מולה: חבר הכנסת חיים כץ, אתה אמור להיות מגן העובדים.

חיים כץ: אני בא אליך.

חיים כץ: אתה נציג של הממשלה הקודמת.

חיים כץ: תלך לממשלה ותגיד: לפני שאנחנו הולכים אנחנו מתקנים את הטעון תיקון.

חיים כץ: נאה דורש, נאה מקיים.

יואל חסון: חבר הכנסת כץ, בעוד שבוע לא יהיה לך את זה.

יואל חסון: בעוד שבוע תצטרך להסביר את הממשלה שלך, ואז נראה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואל חסון, זה בטוח מה שאתה אומר?

אחמד טיבי: זה סופי?

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, ראיתי בטלוויזיה את אחד העובדים, אדם חרש-אילם.

שלמה מולה: תאמין לי שבכיתי.

שלמה מולה: אנחנו צריכים להיות רגישים דווקא בתקופה הזאת.

שלמה מולה: לכן אני מודה לך שאתה מקיים את הדיון.

שלמה מולה: אני מבקש שבהצעת הסיכום ייאמר שאנחנו נקרא למדינה להתערב ולמצוא הסדר ופתרון שיאפשר המשך פעילות של המפעל.

שלמה מולה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הייתי מזמין את שר האוצר אבל לא הייתי מטיל עליו אחריות משום שלמשרד האוצר, למיטב ידיעתי, אין כל אחריות להידרדרות המפעל.

ראובן ריבלין: עלינו להיות מאוד-מאוד זהירים.

ראובן ריבלין: נברר את העניין.

ראובן ריבלין: אתה מציע לקרוא למשרד האוצר על מנת לראות האם אפשר לעזור למפעל.

ראובן ריבלין: זה בהחלט מתקבל על דעתי.

יעקב ליצמן: אולי נזמין לכאן את חבר הכנסת נתניהו שיגיד לנו מה הוא מתכוון לעשות.

ראובן ריבלין: אם הוא ירצה להיות שר האוצר נפנה אליו, בוודאי.

שי חרמש: אל תדחק באהבה עד אשר - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ליצמן, אולי נזמין אותך בכלל בשם הממשלה הבאה.

יעקב ליצמן: יכול להיות.

ראובן ריבלין: אני יכול להבטיח לך שחבר הכנסת ליצמן ינהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: אני לא יודע אם הוא יהיה בשם הממשלה, אבל הוא ינהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת אמנון כהן לדבר.

אמנון כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: גם אני מודה לאדוני על ההיענות לבקשתנו לקיים את הדיון היום.

אמנון כהן: אין ספק שמבחינת עובדי המפעל המצב כואב.

אמנון כהן: במחשבה ראשונה אתה רוצה להיכנס ולעזור, אבל לא יכול להיות מחדל כזה, כשל ניהולי כזה של הבעלים, בעיקר הבעלים שנכנס ב-75% ושמו הוזכר כאן, מר אמנון אריאל.

אמנון כהן: צריך לראות אם הוא חייב 25 מיליון שקל.

אמנון כהן: זה ייתן אולי את הפתרון הראשוני וגם יאפשר ליזמים להיכנס.

אמנון כהן: צריך מבחינת הרשויות שלנו, מס הכנסה ויתר הגופים, לדעת אם יש לו נכסים או עסקים נוספים, לחפש פתרון לבעיה הזאת אם אנחנו מחפשים עכשיו פתרון ולא רק להאשים אדם כזה או גוף אחר.

אמנון כהן: צריך לבדוק אילו נכסים יש בידי אותו אדם.

אמנון כהן: אולי תהיה לו אפשרות לשלם את חובותיו בפרישה כזאת או אחרת, ובינתיים הנושים האחרים יקפיאו את ההליכים והמדינה תיכנס לבחון את הסוגייה הזאת, משרד האוצר וכולם ייכנסו לבחון.

אמנון כהן: אם נדע שיהיה מימוש של 25 מיליון שקלים, גם אם לא מיידי, אולי באופן זמני על מנת לשמור על העובדים ועל המפעל הקיים המדינה תבדוק את החוב כלפי המגדלים, תראה את כל התמונה ותבחן את הסוגייה.

אמנון כהן: אי אפשר להגיע לפתרון היום.

אמנון כהן: הדברים צריכים להיבדק.

אמנון כהן: צריך לקום צוות מקצועי בשיתוף ההנהלה והעובדים, וכמובן הנציג הבכיר שהוא בעל 75% מן המניות חייב להיות, הוא או נציגו, לפתוח את הספרים ולראות מה ניתן לעשות, עם נכונות טובה.

אמנון כהן: ייתכן שכרגע אין לו אבל אולי מאוחר יותר יהיה לו משהו.

אמנון כהן: חייבים לפתור את הבעיה הזאת.

אמנון כהן: אי אפשר כל אימת שמישהו גונב כסף להטיל על המדינה להיכנס במקומו.

ראובן ריבלין: אני מציע לך למתן את דבריך.

ראובן ריבלין: אמנם יש לכולנו חסינות, אבל מוטלת עלינו גם אחריות.

אמנון כהן: כרגע הסכום הזה חסר.

אמנון כהן: אני סבור שזה המפתח.

יצחק וקנין: צריך להיות אומן כדי לקחת 25 מיליון שקל בשנה.

אמנון כהן: זה המפתח לכניסה של יזם כמו מר רמי לוי, שהוא אחד האנשים הרציניים.

אמנון כהן: ייתכן ויוגשו הצעות נוספות.

אמנון כהן: אבל עלינו לראות שיש כאן

אמנון כהן: פתרון מצד הבעלים הקודמים, שיישאו באחריות לחובה שלהם כלפי העובדים וכלפי הספקים, שיבינו שעליהם לשלם את חובותיהם.

אמנון כהן: אני סבור שלא נמצא פתרון היום.

אמנון כהן: אני מציע, אדוני, לתת לצוותים מקצועיים לעבוד ומידי שבוע לקיים דיון ולראות היכן אנו עומדים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון כהן.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לחבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: ביקרתי במפעל כמה ימים אחרי שהפסיק לעבוד.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אני רוצה לשבח את ועד העובדים ואת ההסתדרות על מאבק הירואי ממש.

אופיר פינס-פז: יש כאן מאבק אמיתי על זכויות עובדים שמתפרנסים בשכר מינימום, כאשר ברור לכל היושבים סביב השולחן הזה שכל עובד שעוזב את המפעל הזה אין לו מקום עבודה אחר.

אופיר פינס-פז: מי שמכשיר את תמונת התעסוקה באזור – חבל על הדיבורים.

אופיר פינס-פז: אם בכוחות משותפים נצליח להציל את המפעל הזה עשינו מצווה מאוד-מאוד גדולה.

אופיר פינס-פז: אני לא צריך לתאר לכם את המציאות הכלכלית.

אופיר פינס-פז: אני בטוח שחבר הכנסת אבישי ברוורמן יוכל לתאר את זה טוב יותר מכולנו, או לפחות טוב יותר ממני.

אופיר פינס-פז: מה שאנו רואים עכשיו זה היומן שלפני הסרט.

אופיר פינס-פז: עומד להיות כאן צונאמי כלכלי עם משמעויות קשות מאוד בתחום האבטלה, התעסוקה, הצמיחה, הייצור, כל מה שתרצו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, השבוע פוטרו מן ההיי-טק מאות אנשים.

ראובן ריבלין: אילו באו אלינו היינו נמצאים במצב שלא היינו יכולים לטפל.

ראובן ריבלין: אין ספק שמצבם קשה.

אופיר פינס-פז: זו בדיוק הסיבה שאמרתי את ההקדמה הקצרה הזאת.

אופיר פינס-פז: זה לא מבחן של ועדת הכספים, אבל זה אתגר של ועדת הכספים בכל הקדנציה הקרובה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, ועדת הכספים צריכה לקבל החלטה אסטרטגית: או שהיא מתעלמת מן הדברים או שהיא נכנסת לדברים האלה.

אופיר פינס-פז: אני אומר: להיכנס לדברים האלה, לא כי יש לנו את כל הפתרונות בכיס וביד, אבל ועדת הכספים של הכנסת, במשבר הכלכלי שעובר על מדינת ישראל חייבת להיות דומיננטית, לייצר פתרונות, לחשוב על פתרונות, לחבר אנשים, לחבר מערכות.

אופיר פינס-פז: לגוף העניין, אני בדעה שהמדינה, קרי: משרד האוצר ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, יש לה תפקיד במשברים מן הסוג הזה.

אופיר פינס-פז: אילו היתה חוות דעת כלכלית שלמפעל הזה אין סיכוי ואין לו היתכנות כלכלית ואי אפשר לשקם אותו והוא לא יכול להרוויח, זה עניין אחר.

אופיר פינס-פז: לא עושים כאן דברים מלאכותיים.

אופיר פינס-פז: אבל אם יש הערכה כלכלית מוסמכת הקובעת שהמפעל הזה יכול להיות משוקם ויכול להרוויח, אני מצפה שהמדינה תעזור ולא תתן לו ליפול.

אופיר פינס-פז: אני מסתכל על משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שעוזר, שמרחיב את מרכז ההשקעות ונותן, הכול בסדר, כדי לייצר צמיחה.

אופיר פינס-פז: אבל איפה הצד השני של המשוואה?

חיים כץ: תסתכל על ארצות-הברית.

חיים כץ: אפילו הם נותנים.

אופיר פינס-פז: איפה הצד השני של המשוואה?

אופיר פינס-פז: כאשר מפעל טוב – תשמעו את הסיפור על הבעלים.

אופיר פינס-פז: הזמנו אותו לכאן והוא לא הגיע.

אופיר פינס-פז: הוא קנה מפעל, משך ממנו סחורה ב-25 מיליון שקל ולא שילם.

אופיר פינס-פז: אגב, איפה הרגולציה?

אופיר פינס-פז: מי עוקב אחרי הדברים האלה?

אופיר פינס-פז: איך הדברים האלה מתנהלים בלי שאף אחד יודע מה קורה?

אופיר פינס-פז: יש כאן מפעל.

אופיר פינס-פז: אם היו בידו 25 מיליון השקלים האלה היום לא היינו יושבים סביב השולחן הזה, זה ברור לחלוטין.

אופיר פינס-פז: מישהו עשה כאן – אני לא רוצה לכנות את זה בשמות.

אופיר פינס-פז: איפה הרגולציה?

רונית תירוש: מה זה "איפה הרגולציה"?

רונית תירוש: אתה רוצה שעל כל גורם פרטי תהיה רגולציה?

שי חרמש וחיים כץ: זה מפעל פרטי.

אופיר פינס-פז: עם כל הכבוד לכל המפעלים הפרטיים, בסוף את המחיר משלמת בצורה כזאת או אחרת גם המדינה.

אופיר פינס-פז: לכן גם על המפעלים הפרטיים צריך להיות סוג מסוים של דיווח.

אופיר פינס-פז: זה לא הפקרות.

אופיר פינס-פז: אני מצפה שמשרד האוצר ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יהיו שותפים מלאים לכל פתרון שאפשר יהיה לגבש.

אופיר פינס-פז: אני מעריך שאי אפשר יהיה לגבש פתרון ללא מעורבות ממשלתית.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, גם אני מצטרף למודים על כינוס הישיבה.

מוחמד ברכה: אני זוכר שכאשר דיברתי אתך אמרת שלא צריך לייצר אשליות מעצם הדיון, אבל ועדת הכספים של הכנסת לא יכולה להיות מנוכרת לכאביהם של אנשים, של העובדים.

מוחמד ברכה: ועדת הכספים אינה צריכה להיות קבלן של העברות תקציביות של משרד האוצר, אלא באמת ביתם של האנשים הפשוטים שקולם לא יכול להישמע אלא במקום הזה.

מוחמד ברכה: היות ואנחנו הולכים, על-פי כל מדד ועל-פי הצהרותיו של ראש הממשלה המיועד, לשנה קשה במשק ובכלכלה ובשוק העבודה, אני סבור שזה מעין test case חשוב מאוד לוועדת הכספים, איך היא תעמוד ואיך תטפל בדברים לטובת האנשים.

מוחמד ברכה: אין מחלוקת סביב השולחן הזה ולא בשום מקום אחר, שהעובדים אינם אחראים למשבר שנוצר.

מוחמד ברכה: אין מחלוקת בעניין הזה.

מוחמד ברכה: את זה הדגיש גם יושב-ראש ועד העובדים.

מוחמד ברכה: אין גם מחלוקת, וגם את זה אמר מר מוטי סער יושב-ראש ועד העובדים, שהעובדים מוכנים לתרום ולפעול למען הצלחתו של המפעל.

מוחמד ברכה: גם אין מחלוקת, לא בקרב העובדים ולא בקרב הבעלים, שהמפעל יכול לקיים את עצמו אם ייצא מנקודת האפס.

מוחמד ברכה: ואין מחלוקת שיש תופעה מדאיגה מאוד, שאינני יודע מה הדרך החוקית לטפל בה, שאדם נכנס בחודש מאי 2008 למפעל וכבר במרס 2009 חובותיו למפעל מסתכמים ב-25 מיליון שקל והמפעל כולו שקוע בחובות של 47 מיליון שקלים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני סבור שמצב המפעל היום, עם החובות שחייבים לו, עם הנכסים שקיימים ברשותו, שווים ומעבר לכך לגירעון של 47 מיליון שקל.

מוחמד ברכה: אני יודע מה השיקולים של המועצה, אבל לא במקרה שאלתי אם ראש המועצה המקומית נמצא כאן.

מוחמד ברכה: להבדיל מ"פרי הגליל" בחצור הגלילית, שם ראש המועצה והתושבים היו עם המפעל, כאן ראש המועצה והתושבים היו נגד המפעל.

מוחמד ברכה: אני מתרעם גם על כך.

אופיר פינס-פז: זה לא מדויק.

אופיר פינס-פז: ראש המועצה אמר להם שהוא נותן להם גיבוי, שהוא לא יפגע בהם.

מוחמד ברכה: הוא הופיע אצלם לכמה דקות ועזב, והוא לא מלווה את העניין הזה.

ראובן ריבלין: האם נציג מרכז השלטון המקומי נמצא כאן?

ראובן ריבלין: הוא היה כאן אך לא מצא לנכון לדבר.

ראובן ריבלין: בפעם האחרונה, חבר הכנסת ברכה, אני מציע לא להטיל האשמות.

מוחמד ברכה: אני לא מטיל האשמות, אדוני.

ראובן ריבלין: נזמין אותם לדיון הבא.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיע לנקודה שהיא לדעתי אופרטיבית.

מוחמד ברכה: אני מתרשם שאין מחלוקת, לא בקרב העובדים ולא בקרב נציגי הבעלים שהגיעו לכאן, על הצורך להעביר את המפעל בשלב מסוים למקום אחר.

מוחמד ברכה: זה לא יהיה כרוך בהוצאות, אלא יפנה תקציב, בשל שינוי הייעוד של הקרקע.

מוחמד ברכה: לא מדובר על 2.5 מיליון דולר או 5 מיליון דולר.

ראובן ריבלין: זה יכול להיות אמצעי לסיוע במציאת פתרון.

מוחמד ברכה: בנוסף למשרד האוצר ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אני סבור שמרכז השלטון המקומי צריך לתרום את תרומתו לעניין.

מוחמד ברכה: גם ההסתדרות צריכה לתרום את תרומתה לעניין, וגם המשקיעים החדשים, מר לוי או מי שלא יהיה, יתרמו את תרומתם.

רונית תירוש: מה זה "מר רמי לוי יתרום את תרומתו"?

מוחמד ברכה: יתרום לפתרון הבעיה.

רונית תירוש: הוא הציע את זה, שתמחקו את כל החובות והוא ייכנס.

מוחמד ברכה: מר רמי לוי אמר כאן דברים לפני שהגעת.

רמי לוי: אמרתי שאני מוכן להוציא מכיסי 10 מיליון שקל בשלב זה, ואחרי כן אצטרך להשקיע עוד 20 מיליון שקל לפיתוח המפעל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה רק מצטט את אמירתו של מר רמי לוי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, בסיום הישיבה הזאת נקבל את הסיכום שאתה תציע כמובן, אבל אני מציע שיהיה ליווי של ועדת הכספים, שיכולה לדבר במשרד האוצר ויכולה לדבר במרכז השלטון המקומי.

מוחמד ברכה: ליווי של 3-5 חברי ועדת הכספים שיעמדו לצד המפעל, ובעיקר לצד העובדים על מנת להציל אותם מהגורל המר שמצפה להם אם לא נטפל בעניין הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, שהבאים אחריו מבחינת המציעים הם חברי הכנסת חנא סוייד, עפו אגבאריה ודב חנין, אבל הואיל ואנו נמצאים בפרוצדורה מיוחדת אשר עדיין לא קיבלה איזשהו רישום בתקנון אז אני מדלג על החברים מאותה סיעה ונותן לחברים מסיעות אחרות לדבר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שתדבר כעת לראשונה בוועדת הכספים היא חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: גם אם אני חברת כנסת חדשה ונמצאת לראשונה בוועדת הכספים, ולא כל-כך מתמחה בנושאים כלכליים - - -

ראובן ריבלין: זה לזכותך.

ראובן ריבלין: לא לחובתך.

חנין זועבי: יש לי שתי הערות שאני מבקשת לומר בעקבות דברים שהבנתי מהדיון הקצר הזה.

חנין זועבי: קודם כול, הבנתי שיש פתרון כלכלי לבעיה.

חנין זועבי: לא מדברים על בעיה שנמצאת במבוי סתום אלא יש פתרון.

חנין זועבי: ודבר שני, הבנתי שאין פתרון ללא העזרה של הממשלה.

חנין זועבי: כלומר גם אם יש יזמים חדשים, הרי נאמר כאן על-ידי רבים שהמפעל הזה צריך את תמיכת הממשלה, גם אם אתה אדוני היושב-ראש הקדמת ואמרת שאסור ליצור אשליה.

חנין זועבי: אסור ליצור אשליה, אבל אסור גם שהממשלה תתחמק מחובותיה.

חנין זועבי: הזכרת כאן גם את העובדים מן ההיי-טק.

חנין זועבי: אני סבורה שיש הבדל, אולי הבדל משמעותי, שכאן אנחנו מדברים על פועלים שבאים מן השכבות הכי חלשות, שאין להם אלטרנטיבה, אין להם הכשרה מקצועית.

חנין זועבי: אם הם יוצאים משוק העבודה הם נכנסים ישר לשוק האבטלה.

חנין זועבי: אין שום אלטרנטיבה לאוכלוסייה הזאת.

חנין זועבי: אינני יודעת אם בסופם של דיונים כאלה יוצאים עם המלצות או החלטות.

יצחק וקנין: יוצאים מדעתנו.

חנין זועבי: אנחנו חייבים להסכים כאן ולצאת עם המלצה שהממשלה אכן תתמוך במפעל הזה ואכן תרצה לעזור למפעל ולעובדים של המפעל שאין להם אלטרנטיבה אחרת.

ראובן ריבלין: אני רוצה לברך את חברת הכנסת זועבי על נאומה הראשון בוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: למרות שהיא העידה על עצמה שאינה מומחית בעניין היא הציגה את הנושא – אני רוצה לומר רק לברכה – בצורה מאוד ברורה ואפילו מרשימה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

רונית תירוש: תברך גם את המפלגה שלה שהציבה סוף-סוף אישה ברשימת המועמדים שלה.

ראובן ריבלין: אני לא מברך כרגע מפלגות.

ראובן ריבלין: אני מברך רק חברי כנסת.

רונית תירוש: אז אני אברך.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לחבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: אחריו נציג ההסתדרות ואחריו חבר הכנסת ברוורמן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, דווקא החוליה היחידה שאינה אחראית לכישלון הזה היא החוליה הניזוקה, כלומר ציבור העובדים.

אחמד טיבי: 200 עובדים, וכפי שאמרתי בהתחלה גם נזק היקפי של עשרות משפחות נוספות הקשורות במפעל הזה.

אחמד טיבי: כמי שביקר במפעל ופגש את האנשים, כפי שנאמר כאן מאז תחילת הדיון מדובר באנשים משכבות גיל ונתוני הכשרה שאם ייפלטו ייהפכו למובטלים והחברה לא תתן להם סעד, לא תקלוט אותם בשוק העבודה.

אחמד טיבי: מדובר באנשים קשי-יום שמשתכרים, אחרי שלושים שנה כמעט, שכר מינימום פלוס.

אחמד טיבי: נכון, אדוני היושב-ראש, כפי שאמרת המדינה לא אחראית ספציפית לכישלון של המפעל הזה, אבל יש לה אחריות שלטונית ואחריות מוסרית.

אחמד טיבי: אם מר רמי לוי – וצריך לברך אותו הן על העובדה שהוא כאן והן על העובדה שהוא מוכן להשקיע 10 מיליון שקל וגם לתרום אחר-כך עוד 15-20 מיליון שקל לפיתוח.

ראובן ריבלין: על-פי קריטריונים כלכליים.

ראובן ריבלין: הוא לא בא לכאן ואומר שהוא אלטרואיסט.

אחמד טיבי: סליחה, אף אחד לא מבקש מאנשי עסקים שיהיו אלטרואיסטים.

אחמד טיבי: מהמדינה צריך לבקש את זה.

אחמד טיבי: המדינה יכולה וצריכה לספוג הפסדים של מפעלים.

אחמד טיבי: השאלה אם כך נכון כאשר מדובר במפעל פרטי.

אחמד טיבי: לשם מה יש מדינה?

אחמד טיבי: אגב, רוב חברי ועדת הכספים, אם אני מבין נכון, אינם תומכים בכלכלת שוק חופשי.

אחמד טיבי: לכן יש למדינה חוב מוסרי להתערב.

אחמד טיבי: אם מר רמי לוי מוכן להזרים 10 מיליון שקל, מי שחזק קצת יותר ממר רמי לוי, כלומר משרד האוצר וממשלת ישראל, יכול לתרום יותר.

אחמד טיבי: המדינה לוקחת כמובן בחשבון שבשבוע הבא יהיה מפעל אחר, ואחריו יהיו עוד שני מפעלים שיתמודדו עם קשיים.

אחמד טיבי: הרי כולנו מדברים על צונאמי כלכלי.

אחמד טיבי: אפשר לדבר על הלוואה נוחה, על ערבות ארוכת טווח.

אחמד טיבי: אלה אופציות אפשריות מבחינה כלכלית ועד עכשיו הן נזרקו לאוויר באופן רציני.

אחמד טיבי: השאלה אם תקופת המעבר בין ממשלה אחת לממשלה אחרת יש לה קשר לעובדה שהאנשים האלה ממשיכים לנהל, כפי שאמר חבר הכנסת אופיר פינס-פז, מאבק הירואי.

אחמד טיבי: כל הכבוד גם על הצורה שבה העובדים מנהלים את המאבק, על הצורה שהם מציגים את עניינם, על הליווי גם של ההסתדרות והתקשורת – חשוב שגם התקשורת תשאיר את העובדים בתמונה כל הזמן.

אחמד טיבי: מחר יש יום עיון בנושא הזה בכנסת.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, כמי שעתיד לייצג את הממשלה הבאה אולי אתה יכול להתערב.

מוחמד ברכה: הוא ייצג את כלל חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אמר חבר הכנסת יואל חסון שהוא לא בטוח לגבי העובדה שהם יישארו בקואליציה.

יואל חסון: אמרתי שאני בטוח שאנחנו לא בקואליציה.

אחמד טיבי: לא אמרת את זה, חבר הכנסת חסון.

אחמד טיבי: אמרת: אני מקווה.

אחמד טיבי: אבל זה מה שביקשתי לשמוע ממך.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת יואל חסון, לא בטוח שאתה יודע אפילו.

יואל חסון: גם נכון, אני מקבל את זה.

מוחמד ברכה: בחישוב מינימלי של דמי אבטלה ל-200 עובדים ל-6 חודשים – זה יותר מ-20 מיליון שקל שהמדינה צריכה לשלם לעובדים.

מוחמד ברכה: יש אינטרס מובהק של המדינה להיכנס לעניין.

ראובן ריבלין: הדברים האלה עומדים בפני משרד האוצר.

ראובן ריבלין: שוחחתי אתמול עם אדם שהוא בעל מעמד לקבלת החלטות במשרד האוצר.

ראובן ריבלין: הוא לא דחה את זה על הסף.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לפרט, אבל הדברים האלה חמורים מאוד, בעיקר משום הנושא הפריפריאלי.

ראובן ריבלין: זה ההבדל הגדול בין ההיי-טק ובין המפעל של האנשים האלה אשר בזיעת אפיהם מביאים לחם.

אבישי ברוורמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבישי ברוורמן: אדבר בקצרה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שחברת הכנסת חנין זועבי אמרה את הדברים נכוחה.

אבישי ברוורמן: השאלה מה התפקיד של ועדת הכספים ומה מערכת הציפיות של הרבה אנשים שמגיעים לכאן לאחר ההכרזות.

אבישי ברוורמן: לכן אני רוצה לחזור אחורה ולהסתכל על הנקודה שעמיתי חבר הכנסת פינס-פז הסביר.

אבישי ברוורמן: אתייחס גם ל"ויטה – פרי גליל", ומכאן ההשלכות ל"עוף העמק", ולאחר מכן האם ועדת הכספים יכולה לשנות בצורה דרסטית את ההתנהלות שלה כפי שהיתה בעבר.

אבישי ברוורמן: אם תמשיך בהתנהלות הקודמת היא גם לא תהיה רלוונטית בקדנציה הבאה.

אבישי ברוורמן: לגבי הניסיון ב"ויטה – פרי גליל".

אבישי ברוורמן: היה לנו ברור שיש כאן

אבישי ברוורמן: מצב השונה מן המצב של "עוף העמק", שהיו מספר קונים, המפעל היה הרבה יותר רנטבילי מהמפעל הנוכחי ולכן בהתערבות הנקודתית של ועדת הכספים, שבה גם אני השתתפתי, בשיחות עם הממונה על ההגבלים העסקיים, עם נציגי הבנקים והקונים הגיעו לפתרון.

אבישי ברוורמן: אני גם רוצה לשמוע בעתיד בדיוק מה יהיה הפתרון להמשך.

אבישי ברוורמן: אבל זאת היתה דוגמה נקודתית של פתרון.

אבישי ברוורמן: לגבי "עוף העמק", כפי שהצביע המנכ"ל, וגם כששוחחתי עם מר לאון פרץ ידידי, והיום בבוקר עם מר מוטי סער, עלה כי יש את כל ההערכה למר שוקי עוגן כמנכ"ל והשאלה האמיתית כאן היא האם אפשר להמשיך את המפעל הזה.

אבישי ברוורמן: כרגע יש הצעה של מר לוי.

אבישי ברוורמן: מר לוי דורש כיסוי חובות משמעותי מאוד.

אבישי ברוורמן: השאלה האם ממשלת ישראל מוכנה להשקיע את הכספים האלה.

אבישי ברוורמן: שאלה נוספת, ורמז עליה חבר הכנסת שי חרמש, מתייחסת לכל ענף המשחטות.

אבישי ברוורמן: ועדת הכספים איננה יכולה לפתור כאן את הבעיות.

אבישי ברוורמן: היא יכולה להשתתף, כמו בדוגמה ב"פרי הגליל", כפי שאמר כמדומני חבר הכנסת ברכה, מידי שבוע להעלות את הנושא ולדרוש דיווחים וליצור לחץ.

אבישי ברוורמן: בסופו של דבר כולנו כאן ליבנו עם העובדים.

אבישי ברוורמן: העובדים שגם שכרם נמוך ועבדו במפעל 40 שנים, אותם אי אפשר לזרוק לכלבים, כפי שנאמר כאן.

אבישי ברוורמן: יהיו כאן שני פתרונות.

אבישי ברוורמן: אם ההצעה של מר רמי לוי רצינית ואם תהיה כאן החלטת ממשלה לתת את הסובסידיה הזאת, ועדת הכספים אני מניח תאשר את הדבר הזה אבל אכן חבר הכנסת נתניהו, שייכנס כראש הממשלה בשבוע הבא אני מקווה ויקים את ממשלתו, יצטרך להתייחס לשאלה האם שר האוצר הבא – בין אם הוא או מישהו אחר – ייקח את מר לוי וייתן לו גיבוי כדי שהדברים האלה יקרו.

אבישי ברוורמן: אחרת, כל השיחות האלה הן שיחות בטלות.

אבישי ברוורמן: כאן אני מגיע לנקודה השלישית.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שייעשה הניסיון אם חס וחלילה לא יימצא פתרון, מכיוון שגם מר מוטי סער אמר שרבים מן העובדים הם מבוגרים, שאם חס וחלילה ייסגר המפעל יתנו כאן פיצויים כדת וכדין לאנשים שעבדו במשך כל חייהם במפעל.

אבישי ברוורמן: זה מה שעומד על הפרק מעבר לעידן האשליות.

אבישי ברוורמן: באשר לתפקידה של ועדת הכספים, וזאת המלצתי למי שיהיה כאן בוועדת הכספים, ואני מבין שזה עדיין לא הוחלט, לוועדת הכספים היתה התנהלות בעבר שלדעתי לא מתאימה לעידן הזה, וחברי חבר הכנסת אופיר פינס-פז רמז על כך.

אבישי ברוורמן: היא בעצם היתה ועדת כספים שבה פקידי משרד האוצר היו קובעים את התקציב, היו משאירים כ-2 מיליארד שקל ל"כופתאות" ואת ה"כופתאות" הללו היו מחלקים ללא דיון.

אבישי ברוורמן: בניגוד למה שקיים בארצות-הברית ובדנמרק, שם ועדת הכספים עצמאית ללכת במקביל לגבי קביעת התקציב ולגבי מדיניות, ועדת הכספים שלנו בעצם רק גמרה לחלק כמה סידורים והיה ברור שהיא תעשה את הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שבשנתיים הבאות האבטלה תהיה הדבר המרכזי בכל העולם, וגם בישראל, ועדת הכספים חייבת – ואני שוחחתי אתמול עם היועץ הבכיר של מר גורדון בראון שמבקר בארץ.

אבישי ברוורמן: באנגליה, שם המצב חמור כמו כאן מבחינת המיתון, גם בפרלמנט וגם בממשלה נוקטים היום במדיניות תעשייתית חדשה שמתייחסת לכל סקטור גם בפרלמנט.

אבישי ברוורמן: גם לגבי מעורבות אישית.

אבישי ברוורמן: לכן ההמלצה שלי בפני מי שיהיה יושב-ראש ועדת הכספים ובפני ראש הממשלה הבא ושר האוצר, "עוף העמק" זה דוגמה אחת.

אבישי ברוורמן: צריך לקבל החלטות אמיתיות כי אחרת, רבותי, הדבר הכי גרוע שאתם יכולים לעשות לציבור זה להביא אותו לוועדת הכספים, להשמיע בפניו את כל ההצהרות הדרמטיות האלה כאשר לוועדת הכספים אין את הכוח האמיתי לבצע.

אבישי ברוורמן: יש בכך גם משום אשליית הציבור.

אבישי ברוורמן: לגבי "עוף העמק" – אם יהיה גיבוי אני בטוח שכל חברי הכנסת יתמכו בגיבוי ממשלתי במידה ומר רמי לוי הוא אכן מציע רציני.

אבישי ברוורמן: לגבי המדיניות – זה שאלה עמוקה יותר שתלויה במדיניות הממשלה הבאה ובשאלה מי יכהן כאן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים על מר רמי לוי כמשל.

ראובן ריבלין: השאלה מה המנגנון שיכול להאיץ.

ראובן ריבלין: כאשר אנו עומדים מול המציעים, מול הממונה על ההגבלים העסקיים, מול בית-המשפט אנו יודעים מה הכתובת שלנו.

ראובן ריבלין: לבוא בוועדת הכספים ולומר "רמי לוי", זה משל.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, למי הוא בא?

ראובן ריבלין: הוא בא רק לבעלים.

ראובן ריבלין: הרי יש מי שמוכר ומי שקונה וכל עוד הכול מרצון אז מדובר על מוכר וקונה מרצון.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים כאן על דברים ועלול להיתפס כאילו בסמכותנו להתערב, אך אין זה נכון, לא היה ולא נברא.

אבישי ברוורמן: מדובר על כל כהן, לוי וישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: היתה צריכה לדבר חברת הכנסת שלי יחימוביץ אבל אני מפריד, בהתאם לתקדים ברכה וחנין וחברים מסיעת חד"ש, אתן את רשות הדיבור לחבר הכנסת ליצמן ומייד אחריו לחברת הכנסת יחימוביץ.

ראובן ריבלין: האם אתם רוצים לשמוע קודם את נציג ההסתדרות?

ראובן ריבלין: בבקשה.

זאב חושינסקי: אני רוצה להגיד קודם כול כמה מילים שלדעתי יבהירו כאן כמה דברים.

ראובן ריבלין: מה תפקידה של ההסתדרות בעניין זה?

זאב חושינסקי: אני יועץ כלכלי של מר עופר עיני, יושב-ראש ההסתדרות.

זאב חושינסקי: בדקתי את הספרים של חברת "עוף העמק".

זאב חושינסקי: דיברו כאן על החוב שיש לחברת "טבע עוף" ל"עוף העמק" בסך 24 מיליון שקל, אמרו שצריך לנסות לגבות את החוב.

זאב חושינסקי: הסתכלתי גם במאזנים של "עוף העמק".

זאב חושינסקי: קודם כול, מהבדיקה שעשיתי עולה שהמפעל הזה יוכל לחיות כאשר ננקה אותו מן החובות שהצטברו במשך השנים.

זאב חושינסקי: אני יודע שחלק מן המנהלים לא סבורים כמוני.

זאב חושינסקי: אני סבור שהמפעל הזה בר-קיום.

שי חרמש: ממה נוצרו החובות?

זאב חושינסקי: החובות נוצרו מכל מיני התנהלויות.

שי חרמש: יש חובות מצטברים של 10 שנים.

שי חרמש: תבדוק בבקשה מאין בא החוב.

שלי יחימוביץ': מה אתה רוצה ממנו?

זאב חושינסקי: החובות במאזן של "עוף העמק" מסתכמים ב-47 מיליון שקל, מתוכם סכום גבוה מאוד הוא בעצם חוב לבעלי המניות, צריך לזכור את זה.

זאב חושינסקי: עיקר החובות הם לבעלי המניות, אם בדרך של הלוואות, בסכום של 18.5 מיליון שקלים, ואם בדרך של חובות למספקים-מגדלים, שזה למעשה הקיבוצים שמחזיקים ב"עוף העמק".

זאב חושינסקי: 30 מיליון שקל מתוך 47 מיליון שקל זה חובות לבעלי מניות.

4414: אתה מוסר מידע לא מדויק לוועדת הכספים של הכנסת.

זאב חושינסקי: תבדוק אותי.

זאב חושינסקי: אני מוכן שיבדקו אותי.

ראובן ריבלין: הכול נרשם בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: אנחנו מתייחסים ברצינות לכל מי שבא לדבר כאן.

זאב חושינסקי: אני גם מתייחס ברצינות רבה מאוד לוועדת הכספים וגם לעבודה שלי.

ראובן ריבלין: אמרתי את זה לזכותך.

ראובן ריבלין: אנחנו רושמים את זה כאילו אתה מביא בפנינו עובדות, והם זועקים כאן שהעובדות שונות והדברים לא מדויקים.

4414: אני יכול להבין מדוע הם אומרים את זה.

4414: רוב החוב הוא למושבניקים – 12 מיליון שקל.

4414: איך אתה אומר שהחוב בעיקר לבעלים?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הערתך נרשמה.

זאב חושינסקי: בכל מקרה, יש חובות משמעותיים לבעלי המניות.

זאב חושינסקי: ההסתדרות מבקשת להפעיל את המפעל הזה כעסק חי על מנת לשמור על העובדים.

זאב חושינסקי: יש אפשרות ללכת להליך משפטי, הליך אצל רשם האגודות השיתופיות, או בדרך של כונס והוא יקבע איזו התמחות.

זאב חושינסקי: אנחנו מכירים עוד מתעניינים במפעל הזה מלבד מר רמי לוי.

זאב חושינסקי: אני יודע שהזמן קריטי.

ראובן ריבלין: אני לא צריך לומר לך, הרי אתה נציג העובדים הזועקים זעקה.

ראובן ריבלין: שאלתי אליך, ובאמצעותך ליושב-ראש ההסתדרות מר עיני, אשר אני מקווה מאוד שהממשלה תאמץ את התוכנית שלו ואת השקפת הביצוע שלו לגבי המשבר הכלכלי הכבד שבו אנו מצויים על-ידי שיתוף בין הממשלה, העובדים והמעסיקים.

ראובן ריבלין: אל תענה לי עכשיו אם אתה לא יודע את התשובה.

ראובן ריבלין: האם ההסתדרות רואה בתוכניות כפי שהיא מתכננת וכפי שהיא מבקשת ליזום, את המפעל הזה כמי שראוי לסיוע ולהצלה?

זאב חושינסקי: אני סבור בהחלט שהמפעל הזה ראוי להצלה, גם מכיוון שיש לו תוחלת כלכלית.

זאב חושינסקי: קיימנו גם כמה מגעים עם משרד האוצר, שלא שלל באופן אוטומטי את הסיוע.

זאב חושינסקי: דיברנו גם עם אגף התקציבים וגם אם החשב הכללי.

זאב חושינסקי: יש איזו תוכנית פיילוט של החשב הכללי שביקש להפעיל על המפעל הזה.

זאב חושינסקי: עד כה לא שמעתי מהם משהו קונקרטי וממשי.

זאב חושינסקי: אנו מחכים.

זאב חושינסקי: שלחתי להם גם את המאזנים ואת הנתונים של המפעל.

זאב חושינסקי: הם יכולים לסייע.

זאב חושינסקי: הם צריכים לסייע.

זאב חושינסקי: הסיוע צריך להיות גם בדרך של ערבויות למגדלים כדי שיוכלו לתת חומר גלם, כדי שהמפעל הזה יוכל להתקיים.

ראובן ריבלין: שאלת הזמן קריטית כאן משום שכאשר ייסתם הגולל, תיקבע הקביעה והמפעל ייסגר – אין חזרה, חזרה תהיה בלתי אפשרית כמעט.

ראובן ריבלין: האם להסתדרות יש איזו תוכנית לגבי זמן הביניים, להפעלת המפעל עד אשר יימצא הפתרון המלא והקבוע?

זאב חושינסקי: מחר תהיה לנו פגישה אצל רשם האגודות השיתופיות שאמור להחליט בנושא הזה.

ראובן ריבלין: הוא יכול להגיש בקשה למינוי כונס.

זאב חושינסקי: נכון.

זאב חושינסקי: הוא יכול להגיש בקשה למינוי כונס.

זאב חושינסקי: הוא יכול למנות מנהל זמני שיפעיל את המפעל.

זאב חושינסקי: הוא יכול לעשות למעשה כל מה שעושה בית-המשפט.

ראובן ריבלין: יש לכם מחר פגישה בנושא זה?

זאב חושינסקי: כן, יש מחר פגישה.

זאב חושינסקי: אני רוצה רק להדגיש, שחשוב מאוד שתצא מכאן קריאה לממשלה, אפילו שהיא ממשלת ביניים.

זאב חושינסקי: כפי שאמרת, הזמן קריטי.

זאב חושינסקי: צריך להפעיל עליהם לחץ כדי שיקבעו את הסיוע, אולי בדרך של ערבויות למגדלים.

ראובן ריבלין: אם היא תתן סיוע ביניים – אני אומר את זה כמשל, אין לי שום סמכות לומר זאת – למי היא תתן אותו?

זאב חושינסקי: היא תתן אותו קודם כול להנהלת המפעל.

ראובן ריבלין: להנהלת המפעל הקיים?

זאב חושינסקי: לא.

זאב חושינסקי: צריך לחכות לדיון שיתקיים מחר אצל רשם האגודות השיתופיות ולראות את החלטתו.

זאב חושינסקי: אני רוצה להדגיש שהחוב שרשום כנכס במאזן של המפעל אינו בר גבייה, זה חוב אבוד למעשה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לך מאוד.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק להעיר לך הערה.

ראובן ריבלין: לא ייתכן שנציג ההסתדרות בכיר כמוך יגיע לישיבת הוועדה והוועדה תחפש אותו.

זאב חושינסקי: לא הכניסו אותי בשערי הכנסת.

ראובן ריבלין: אין צורך להשיב על ההערה שלי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': בהיבט העקרוני, נשמעו כאן קריאות שזה לא אחריותו של שר האוצר ולא אחריותה של המדינה ומי אנחנו שנתערב כי הרי מדובר בעסק פרטי.

שלי יחימוביץ': אני חולקת לחלוטין על ההנחה הזאת.

שלי יחימוביץ': כפי שיצאנו עכשיו למערכה בדרום שעלתה מיליארדי שקלים כדי להגן על ביטחונם של תושבי הדרום מפני טילים, בדיוק באותו אופן למדינה יש אחריות לביטחון התעסוקתי של האזרחים שלה.

שי חרמש: דרך אגב, את רוצה שתהיה אותה תוצאה?

שלי יחימוביץ': אף אחד לא פצה פה ולא צפצף כאשר המערכה הזאת עלתה מיליארדי שקלים.

שלי יחימוביץ': להיפך, היה קונצנזוס מוחלט.

שלי יחימוביץ': אותם מיליארדי שקלים צריכים להיות מושקעים עכשיו בפתרון הבעיה של התרופפות הביטחון התעסוקתי והפיטורים ההמוניים.

שלי יחימוביץ': זאת מטרה ותכלית של מדינה.

שלי יחימוביץ': המדינה היא לא סופרמרקט ולא חנות מכולת.

שלי יחימוביץ': יש למדינה אחריות לשלומם של אזרחיה גם בהיבט התעסוקתי.

שלי יחימוביץ': אנחנו אכן צריכים להסתכל על אופק תעסוקתי, ואנחנו מדברים על השקעה במקומות עבודה כדי לייצר מקומות עבודה.

שלי יחימוביץ': המדינה כן רואה את עצמה מעורבת.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים שלייצר מקום עבודה אחד בתעשייה עולה 100,000 שקלים?

שלי יחימוביץ': הרבה יותר זול להשקיע ב-47 מיליון שקלים האלה, ואני לא אומרת חלילה שצריך לתת את 47 מיליון השקלים האלה, לזרוק אותם על הקרח, חס וחלילה.

שלי יחימוביץ': צריך למצוא כאן איזו תוכנית מושכלת.

שלי יחימוביץ': אבל ברור לגמרי שפתרון למפעל במצבו העכשווי, כאשר אפשר להפעיל אותו כעסק רווחי על כל שק הבעיות שרובץ עליו ועל כל גורלם של המגדלים שגם תלוי בזה, זה עדיין זול יותר מאשר לייצר 200 מקומות עבודה.

שלי יחימוביץ': וזאת התכלית של המדינה, לייצר מקומות עבודה.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת ברכה דיבר כאן על דמי האבטלה שישולמו לעובדים, ואני מדברת על כך שאנו מייצרים כאן עכשיו 200 משפחות עניות שייפלו על כתפי מוסדות הרווחה וגם זה עולה כסף.

שלי יחימוביץ': זה 200 משפחות שלא יכולות לקחת משכנתה יותר ומאבדות את כושר הקנייה שלהן ולא תורמות יותר למשק.

שלי יחימוביץ': הגלגל כאן והידרדרות הדומינו יוצרים סיטואציה שעולה למדינה הרבה יותר מאשר התגייסות לטובת המפעל.

שלי יחימוביץ': זה לא צריך להיות פרטאצ'י, שמישהו יגיד: טוב, בואו נזרוק עכשיו כמה שקלים ל"עוף העמק".

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': אבל אנחנו כבר יושבים כאן בוועדה הזאת קרוב לשנה ומדברים על כך שחייבת להיות תוכנית מובנית לפתרון בעיות האבטלה והתעסוקה.

שלי יחימוביץ': עלו כאן כמה פתרונות יצירתיים מאוד שהביאו מר שרגא ברוש ומר עופר עיני ביחד.

שלי יחימוביץ': למשל הפתרון הכל-כך פשוט של קרן של יום חופש אחד בשבוע שיתרמו כל העובדים במשק, שתייצר באופן מיידי 600 מיליון שקלים שימונפו, והמדינה עוד תוסיף משלה.

שלי יחימוביץ': כל הדברים האלה, לצערי הרב, לא קרו.

שלי יחימוביץ': זאת כן היתה אחריותו של שר האוצר שהחליט לא להתערב ביוזמה, כאילו זה לא אחריותה של המדינה.

שלי יחימוביץ': אני סבורה שאנחנו צריכים לקחת עכשיו אחריות על גורלו של כל מפעל ומפעל, ובוודאי מפעלים שיכולים לפעול כעסק חי ורווחי.

שלי יחימוביץ': לעניין הספציפי של "עוף העמק", נכון שזה נראה – ואני אומרת את זה בצער – חסר תקווה, יותר מאשר נראה העניין של "פרי הגליל".

שלי יחימוביץ': עקבנו אחרי "פרי הגליל" לאורך כמה שנים, לא בבת אחת.

שלי יחימוביץ': אבל גם כאן יש שביב של תקווה.

שלי יחימוביץ': מר מוטי סער, נכון שהפורום הזה לא יכול עכשיו לתת לך את הפתרון.

שלי יחימוביץ': אין לנו את הסמכות השלטונית, אין לנו את הכלים לתת לך פתרון.

שלי יחימוביץ': אבל היו כבר כמה וכמה מקרים כאשר ועדת הכספים לקחה על עצמה מפעל מסוים, או בית-חולים מסוים, מקומות מסוימים וליוותה אותם בעקשות והציקה למקבלי ההחלטות ולא הרפתה, שוב ושוב בסופו של דבר הבאנו את הדברים לידי פתרון.

שלי יחימוביץ': אני מציעה שמעבר לרמת המקרו שדיברתי עליה קודם, ברמת המיקרו ניקח על עצמנו את "עוף העמק" כמשימה קדושה וסיזיפית ונמשיך לטפל בה מידי שבוע בשבוע עד שיימצא פתרון.

שלי יחימוביץ': גם הפומביות וההד שהוועדה הזאת מייצרת כשלעצמם מהווים זרז בפתרון של הבעיה.

ראובן ריבלין: עד שסיזיפוס לא יראה שהכול סיזיפי ...

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: צדק חבר הכנסת ברכה כאשר עשה את החשבון שדמי האבטלה יעלו יותר מאשר השקעה במפעל.

יעקב ליצמן: אני מבקש לומר שני דברים.

יעקב ליצמן: ראשית, אסור להשקיע כסף כרגע עד שלא נדע מי הבעלים.

יעקב ליצמן: שנית, גם כשמשקיעים כסף הבעלים צריכים לשאת בחלק לפחות מן החובות שלהם, כי אחרת אי אפשר יהיה למכור.

ראובן ריבלין: על-פי מה ששמעתי הבעלים הנוכחי מוכן לקבל את הכסף מן האוצר.

ראובן ריבלין: הוא יאמר: פעם אחת הסתדרנו, נסתדר עוד פעם ...

יעקב ליצמן: אני מכבד מאוד את מר רמי לוי שמוכן להשקיע במפעל.

יעקב ליצמן: אני יודע שמה שבכוונתי להגיד לא יהיה מקובל על כולם, אבל אני סבור שהממשלה צריכה להכריז בשנת 2009 שכל הכסף של מרכז ההשקעות – כמה מאות מיליוני שקלים – יושקע רק בהצלת מפעלים קיימים שנמצאים במשבר.

יעקב ליצמן: עד שיאשרו את התקציב הבא אני לא רואה שישקיעו במפעלים חדשים, קל וחומר במצב הכלכלי הקשה היום.

יעקב ליצמן: לכן צריך להגיד לממשלה שהשנה באופן חריג עליה להכריז שכל הכסף של מרכז ההשקעות יופנה למפעלים ותיקים ולא למפעלים חדשים שבמילא נמצאים בסיכון במשך זמן מסוים.

יעקב ליצמן: נדע לפחות שבזה נציל את המפעלים הקיימים.

יעקב ליצמן: זאת לדעתי צריכה להיות התוכנית של הממשלה.

יעקב ליצמן: ופנייה למר רמי לוי, שאני בטוח שרוצה לקנות את המפעל.

יעקב ליצמן: אני מקווה שתמשיך במכירת עוף בשקל לקילוגרם ...

רמי לוי: קודם כול שיבטיחו המגדלים שיספקו עופות.

רמי לוי: גם זה בעיה במפעל הזה.

שלי יחימוביץ': דבר אחד לא ברור.

שלי יחימוביץ': אם משחטה חיה לבדה, בלי הנדל"ן, עולה 15 מיליון דולרים כפי שאמר כאן מר מוטי סער, אז ההשקעה של 10 מיליון שקלים היא די "מציאה".

רמי לוי: אומרים שעולה להקים מפעל כזה 15 מיליון דולר.

רמי לוי: נו, תמצאו דבר כזה, שמישהו יהיה מוכן להשקיע 15 מיליון דולר ולהפסיד כסף.

רמי לוי: אין דבר כזה.

רמי לוי: אני מוכן להשקיע 10 מיליון שקל ועוד 20 מיליון שקל בפיתוח ולהעסיק יותר עובדים מאשר מועסקים כעת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: את זה הבנו.

ראובן ריבלין: אמרת את זה כבר בשלב הראשון.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: הדיון בנושא הזה צריך להתמקד, מטבע הדברים, ביכולתה של המדינה לעשות, וגם בחובתה של המדינה לעשות מעשה בעניינם של העובדים ובעניינו של המפעל הזה.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לדבריהם של חבר הכנסת מולה, חברת הכנסת יחימוביץ וחבר הכנסת ברכה שהדגישו את חובת המדינה בתחום הזה.

דב חנין: אם המדינה לא תיכנס לתמונה יש סכנה גדולה שאנחנו לא נצליח לתת פתרון לבעיה הזאת.

דב חנין: המדינה צריכה להיכנס לתמונה הזאת מתוך נקודת מוצא של אחריות לעובדים, קודם כול, ואחריות למפעל.

דב חנין: כאשר אני מדבר על כניסת המדינה לתמונה, אני מדבר על כמה מרכיבים.

דב חנין: הדבר הראשון, המשך הפעלה של המפעל באמצעות המדינה.

דב חנין: הדבר הזה מחייב ערבות מדינה, ערבות זמנית.

אמנון כהן: מדינה לא יכולה להפעיל מפעלים.

שי חרמש: במקרים מסוימים רק מדינה מפעילה מפעלים.

דב חנין: מדינה יכולה להפעיל מפעלים.

דב חנין: אם מדינה יכולה לעשות דברים אחרים היא יכולה אפילו להפעיל מפעלים.

דב חנין: המדינה כרגע צריכה להעמיד ערבות זמנית כדי להמשיך בהפעלת המפעל.

דב חנין: ביקרתי במפעל הזה.

דב חנין: יש לו נכס אחד שעליו לא דיברו כאן מספיק, וזה ציבור עובדים שמסור מאוד לעניין, שמוכן מאוד להתגייס, אכפת לו, זה החיים שלו.

דב חנין: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שניהול המפעל ייעשה בשיתוף של העובדים, ביחד עם העובדים כדי לנצל גם את הרעיונות, גם את המחשבה וגם את היכולת של העובדים.

אמנון כהן: כולם דיברו עליהם.

דב חנין: זה מרכיב ראשון – המשך ההפעלה.

דב חנין: מרכיב שני נוגע לעתיד המפעל.

דב חנין: פה צריך לגבש תוכנית עסקית שתכלול את כל המרכיבים, כולל מרכיב הקרקע.

דב חנין: דיברו על זה לפניי, אני לא רוצה להרחיב בעניין הזה.

דב חנין: בכל פתרון שיינתן צריך להבטיח את הזכויות המלאות של העובדים.

דב חנין: נקודת המוצא היא שהמדינה לוקחת על עצמה אחריות.

דב חנין: יש בהחלט מקום להכניס גם משקיעים פרטיים.

דב חנין: אם יש אפשרות כזאת אני כמובן לא מתנגד לכך.

דב חנין: אני רוצה להתייחס לשאלתו של אדוני ולהערתו של חבר הכנסת חרמש ולומר שהדברים אמנם נשמעים כאן כאיזו אמירה סוציאליסטית מרחיקת-לכת.

שי חרמש: לא צריך להתנצל.

שי חרמש: זה בסדר.

דב חנין: אני לא מתנצל.

דב חנין: להיפך, אני גאה בזה.

דב חנין: אבל כאשר אני קורא את נייר העמדה של בנק ישראל מ-10 במרץ, על מדינת ישראל והמשבר העולמי, יש לי ויכוח עם נייר העמדה הזה.

דב חנין: נייר העמדה הזה מדבר על מעורבות ממשלתית מאסיבית שנדרשת היום כדי להתמודד עם בעיית האבטלה.

שלמה מולה: הרי גם אמריקה הקפיטליסטית השקיעה הרבה במפעלים.

דב חנין: נכון, אם אמריקה הסופר-קפיטליסטית עושה את זה אז גם מדינת ישראל הקטנה יכולה.

שלי יחימוביץ': ואובמה מתכוון להלאים את הבנקים.

שלי יחימוביץ': קטונו.

דב חנין: אני מקווה שגם אנחנו נגיע להלאמת הבנקים, אבל בינתיים בואו נתחיל בהלאמת מפעלים.

דב חנין: אני מבקש לומר, אדוני היושב-ראש, שגם הממשלה היוצאת התחילה במהלך מן הסוג הזה, רק שהמהלך שלה חלקי מאוד.

דב חנין: הוא מדבר על עסקים קטנים מאוד ובינוניים לכל היותר.

דב חנין: אני סבור שההגבלה לעסקים קטנים ובינוניים לא נכונה כי אנחנו רואים כאן עסק שהוא קצת למעלה אולי מהבינוני בקנה המידה שהממשלה מדברת עליו בהחלטתה, אבל זה מפעל שזקוק לא פחות לאותו סוג של מעורבות ואותו סוג של התגייסות ממשלתית כמו זה שעליו דובר בהחלטה על עסקים קטנים ובינוניים.

דב חנין: זה ברמה הכללית.

דב חנין: ברמה הספציפית, המפעל המסוים הזה דורש יותר מאשר אחרים את המעורבות הזאת.

דב חנין: הוא דורש את זה לא רק מכיוון שיש שם בעיה של קבוצת עובדים שאם יפוטרו מהמפעל הזה, כפי שאמר מר מוטי סער יושב-ראש ועד העובדים, הם למעשה נידונים לחיי אבטלה מכאן והלאה.

אחמד טיבי: עליכם לדעת שקצין הכנסת מסרב להכניס את עובדי "עוף העמק" כי הם באו באיחור.

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: הם מחכים בחוץ כבר שעה וחצי.

ראובן ריבלין: נברר את זה מייד.

אחמד טיבי: זה שערורייה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: קצין הכנסת לא רשאי למנוע מעובדים להיכנס לוועדה כי הם באו באיחור.

ראובן ריבלין: בסדר, חבר הכנסת טיבי, אבל לאט-לאט.

ראובן ריבלין: מייד נברר את העניין.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר לקראת סיום הדיון והחברים נמצאים כאן וקיבלו התייחסות.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך שהם יוכלו להגיע, אם לא בשבוע הזה אז בראשית השבוע הבא.

ראובן ריבלין: תם ולא נשלם פה.

דב חנין: בעיה נוספת שרלוונטית כאן ומחייבת התערבות מיוחדת של הוועדה, שמדובר לא רק על המצוקה של המפעל ושל העובדים במפעל, אלא אם נסתכל על המפה מסביב למפעל הזה יש לא רק מצוקת אבטלה רצינית, אלא יש מציאות של פיטורים בשורה ארוכה של מקומות עבודה.

דב חנין: כל האזור שמסביב למפעל הזה הולך והופך להיות לכיס אבטלה קיצוני מאוד.

ראובן ריבלין: נכון, אבל נדמה לי שמה שקורה במפעל הזה נקודתית אינו נובע מן המשבר הכלכלי, אלא הוא תוצאה של משבר ניהולי.

דב חנין: אבל המשבר הכלכלי מחריף את המצוקה שקיימת היום.

ראובן ריבלין: אין על כך ויכוח.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו יושבים כאן.

ראובן ריבלין: אם היה מדובר באיזה כשל של מנהלים – הרי אנחנו לא יכולים להתערב בכל עניין ועניין.

ראובן ריבלין: הוועדה יושבת ודנה על-פי בקשה של חברי כנסת מכל הסיעות כמעט, מן הטעם הפשוט שראינו את זה כעניין ציבורי, כעניין ממלכתי.

ראובן ריבלין: המדינה חייבת לתת את דעתה לעניין זה שעשוי להתפתח לבעיות כלכליות וחברתיות קשות ביותר.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: במשך ארבעים שנים המפעל היה קיים, ואני כן סבור שאנחנו צריכים למצוא כאן איזה פתרון.

אלכס מילר: זה לא איזו חברה שנפתחה לפני שנה-שנתיים ונסגרה ואין מה לעשות.

אלכס מילר: אנחנו עדים כאן לכישלון ניהולי מובהק.

אלכס מילר: היתה כאן "עקיצה" מכוערת בעשרות מיליוני שקלים.

אלכס מילר: אם המדינה תחליט להתערב בדרך כזאת או אחרת, חשוב לנו כחברי ועדת הכספים לדעת מי בעצם האחראי, מי היוזם, מול מי אנחנו עובדים ומול מי עובדים המשקיעים.

אלכס מילר: לא ייתכן שכולם אומרים כאן שצריך להשקיע אבל אין שום כתובת.

אלכס מילר: הייתי מציע גם, אדוני היושב-ראש, שאתה או מי שימונה אחריך תקיים ישיבה עם נציגים של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ושל משרד האוצר, שיחליטו שהמדינה מתערבת, ייתנו את הכתובת ואז גם יהיה ליווי ניהולי של המפעל.

אלכס מילר: אני לא מסכים עם חבר הכנסת שי חרמש שיש כאן בעיה מכיוון שמדובר במשחטה.

אלכס מילר: במשך ארבעים שנים המפעל התנהל כשורה ואילו בשנה האחרונה פתאום מישהו "עקץ" ואז כל המפעל מתפרק.

אלכס מילר: אז בואו נסגור את העניינים ונחפש פתרונות אחרים?

אלכס מילר: דווקא מכיוון שהמפעל הוכיח במשך ארבעים שנים שהוא כן יכול להתקיים צריך לתת לו הזדמנות, למצוא דרך לשיפור המצב.

אלכס מילר: כמובן שאם המדינה תתערב יהיה כאן פתרון.

אלכס מילר: אם המדינה לא תתערב, אני לא מאמין שיימצא איזה פתרון.

אלכס מילר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נצטרך לברר את העניין הזה כמובן.

שי חרמש: אני רוצה להציג כאן זווית ראייה שלא עלתה עדיין בדיון.

שי חרמש: "עוף העמק" זה רק אוּבֶרְטוּרָה.

שי חרמש: מי שבא כרגע להציל את "עוף העמק", שיחכה שיהיו עוד 3 משחטות בדרך.

שי חרמש: צריך להבין את הענף הזה, ואני בא מן הכיוון של מי שמספק את התרנגולות.

שי חרמש: הענף הזה רווי בעודף כושר ייצור של משחטות, חלקן קטנות כמו "עוף העמק", עם כל כאב הלב, חלקן מיושנות כמו "עוף העמק", לדאבוני הרב, לרובן או לחלקן אין היום היתכנות כלכלית, אלא אם כן – וחבל שנציג ההסתדרות אמר את דברו והלך.

שי חרמש: כאשר שאלתי מאין הגיעו ההפסדים האיש נעלם פתאום.

שי חרמש: אמר והלך ונשאר בחיים.

שי חרמש: חבר הכנסת דב חנין, אתה כבר מכיר אותי אישית.

שי חרמש: בהרבה מאוד דברים אני אתך, סוציאליסט כמוך.

שי חרמש: אולי לא במפלגה המתאימה לאדם סוציאליסט, אבל אני סוציאליסט כמוך.

שי חרמש: יש להפריד בין שני דברים: בין טיפול בנושא העובדים ובין בדיקה אמיתית, האם לשים כסף טוב אחרי כסף רע.

שי חרמש: יש לי חשש, ויותר מחשש גם ידע.

קריאה: הנה הגיע נציג ההסתדרות.

שי חרמש: אני רוצה רק לבדוק איך נוצר גירעון של עוד 23 מיליון שקל מעבר ל"עקיצה" של 24 מיליון שקל.

שי חרמש: גירעון של 23 מיליון שקל לא בא out of the blue.

שי חרמש: זה תוצאה של צבירת הפסדים מתמשכים של משחטה שסובלת מעודף כושר ייצור.

שי חרמש: אגב, מקטינים היום גם את היקף אספקת חומר הגלם למשחטות הקיימות.

שי חרמש: מְרַוְוחים היום את מִרְוָוחי הגידול כי יש עודף כושר ייצור במדינה.

שי חרמש: גם בייצור תרנגולות יש עודפים.

ראובן ריבלין: נברר את העניין שאתה מדבר בו.

שי חרמש: למה אני מעלה את הנקודה הזאת?

שי חרמש: כי ייתכן שזה נשמע לא הוגן כלפי העובדים, ויש עובדים מאחורי העניין.

שי חרמש: מדינת ישראל צריכה לקחת אחריות על העובדים האלה, כמו על עוד 250 אלף נוספים שנכנסו למעגל האבטלה וכמו עוד 50 אלף שבוודאי יגיעו לכדי פיטורים בחצי השנה הקרובה.

שי חרמש: יש בעיה עם האבטלה, ובאבטלה צריך לטפל כמו באבטלה.

שי חרמש: צריך להיזהר בדיוני ועדת הכספים, ורבותי תהיו זהירים בנושא הזה, שכל מפעל שיבוא לכאן - - -

שלמה מולה: על-פי מה שאתה אומר, חבר הכנסת שי חרמש, לא נעשה שום דבר.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי חרמש אומר דבר הרבה יותר מרחיק-לכת.

ראובן ריבלין: הוא אומר שאין כל הצדקה לקיומו של המפעל הזה במתכונתו הנוכחית וצריך למצוא פתרון אחר לעובדים.

ראובן ריבלין: להשקיע את הכסף קודם כול לרווחת העובדים אבל בצורת יצירת מקומות עבודה יציבים שראויים למשק.

שי חרמש: אני מפריד את נושא העובדים.

שי חרמש: נושא העובדים חייב לקבל פתרון.

ראובן ריבלין: מה שהוא אומר למעשה הפוך ממה שאומר מר רמי לוי, הפוך ממה שאומרים נציגי ההסתדרות והפוך ממה שאומרים נציגי העובדים.

שלמה מולה: הם אומרים שאפשר שהמפעל יהיה רווחי.

ראובן ריבלין: זה מפעל לתפארת.

שי חרמש: נגיד דברים ברורים.

שי חרמש: מי שבא היום להגיד שלמפעל הזה יש זכות קיום, חובת ההוכחה עליו.

שי חרמש: עד לרגע זה כל מי שדיבר כאן לא שכנע אותי.

שי חרמש: גם אם מר רמי לוי ייכנס למפעל ומחר ימחקו את החוב של 47 מיליון שקל, אני לא רואה את העסק הזה חי.

שי חרמש: קחו בחשבון שמדובר על ענף שסובל היום מעודף כושר ייצור, לא רק ב"עוף העמק".

מוחמד ברכה: למה אתה מחלק את האחריות?

מוחמד ברכה: יש אחריות כלפי בעלי המשקים ויש אחריות כלפי העובדים.

מוחמד ברכה: אתה מעמיד בצורה של או זה, או זה.

מוחמד ברכה: זה לא הוגן.

מוחמד ברכה: זה לא המהות של הדיון.

שי חרמש: אם אתה מתכוון להזרים כסף ציבורי למפעל שלתפיסתי, הבנתי והכרותי בעוד שנה יבוא לכאן פעם נוספת - - -

ראובן ריבלין: העמדה שלו לגיטימית.

ראובן ריבלין: השאלה אם היא נכונה כי היא עומדת בסתירה לכל הדברים שנאמרו כאן.

שי חרמש: לא השתכנעתי.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: דרך אגב, בהצעת הסיכום אני מבקש גם לברר את העניין הזה.

ראובן ריבלין: משפט אחד לחבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: לנציג העובדים.

ראובן ריבלין: חשבתי שלך אני נותן את זכות הדיבור.

אחמד טיבי: אני כבר דיברתי.

זאב חושינסקי: אני מבקש לומר רק משפט אחד בתגובה לדבריו של חבר הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא דיבר אליך כי לא היית כאן.

ראובן ריבלין: ההתנצחות הזאת חסרת טעם.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לברר את העניין לעומקו.

ראובן ריבלין: בבקשה, נציג העובדים.

חאזם סובחי זועבי: שלום לכולם.

חאזם סובחי זועבי: חיכיתי למעלה משעה בחוץ ולא נתנו לנו להיכנס, אינני יודע מדוע.

ראובן ריבלין: אנחנו נברר את זה.

ראובן ריבלין: אין אזרח מדינת ישראל, שהכנסת שלו, שבא לכנסת ולא יאפשרו לו להיכנס, אלא אם כן נוצר איזה דוחק.

ראובן ריבלין: אנחנו נברר את זה.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים אתכם בברכה.

ראובן ריבלין: במשך הזמן שהייתם בחוץ דנו בשיקול דעת ולעומק בכל הנושאים הקשורים במפעל שלכם, מתוך ניסיון למצוא פתרון.

חאזם סובחי זועבי: רציתי לבקש סיוע מכבודכם, מכל מי שבידיו מצוי הפתרון לבעיה שלנו.

חאזם סובחי זועבי: אנחנו נאבקים על חיי היום-יום.

חאזם סובחי זועבי: אנחנו משתכרים שכר מינימום.

חאזם סובחי זועבי: אני אב ל-6 ילדים, עובד כבר 26 שנים במפעל.

חאזם סובחי זועבי: אני מבקש מאוד שתתחשבו בעובדים המסכנים שעומדים וצועקים מול המשכן.

חאזם סובחי זועבי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: שמענו את זעקתך קורעת הלב.

ראובן ריבלין: בעזרת השם ננסה, אינשאללה נמצא איזו דרך לנסות לעזור לכם.

ראובן ריבלין: הלוואי ויכולנו לומר בצורה ברורה שנצליח.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הדיון הזה חשוב מאוד, לדעתי על כל פנים.

משה גפני: אני השכלתי בדיון הזה מכיוון שהאזרח הרגיל מבין שמה שקרה במפעל "עוף העמק" זה מה שלצערנו הרב קורה בעולם ועלול לקרות גם במדינת ישראל.

משה גפני: יש מיתון קשה בכל העולם שמגיע לצערנו גם לישראל.

משה גפני: יש רוויה, כפי שאומר חבר הכנסת חרמש, במשחטות העופות.

משה גפני: אך התברר כאן בדיון שלא כך הם פני הדברים.

משה גפני: מה שקרה במפעל הזה היה מעשה שאני לא יודע לעמוד על טיבו, ש"טבע עוף" חייבים למפעל 24-25 מיליון שקלים.

משה גפני: התברר שבא בן אדם, שכולנו מכירים אותו, ואומר: אני מוכן להפעיל את המפעל הזה, אני רוצה להפעיל אותו.

משה גפני: הוא לא אומר שהוא רוצה שהמדינה תהיה בעניין והוא רק ייתן עצות, אלא אומר שהוא הולך להשקיע 10 מיליון שקלים עכשיו ויצטרך להשקיע עוד 20 מיליון שקלים אחר-כך.

משה גפני: ההסתדרות אמנם אינטרסנטית לטובת העובדים, כמונו, הרי עיקר הדיון שלנו הוא נושא העובדים, אבל כאשר בא אדם ואומר שהוא מוכן להשקיע זה הדבר הנכון ביותר.

משה גפני: יפה הגדירה את העניין הזה חברת הכנסת החדשה חנין זועבי.

משה גפני: אני סבור שבאמת חובה עלינו להיכנס לעניין.

משה גפני: לא לטפח אשליות, לדעת בדיוק את מקומנו, אבל זה בדיוק המקרה הקלאסי שבו ועדת הכספים יכולה לתרום את חלקה.

משה גפני: אני מסכים גם עם חברי חבר הכנסת ליצמן שאנחנו הולכים לשנה מאוד קשה בעניין הזה.

משה גפני: אני לא יודע בדיוק, צריך לדון בפרטים, במה צריך להשקיע מתוך תקציב מרכז ההשקעות וכן הלאה, אבל בוודאי שזה צריך להיות הכיוון.

משה גפני: ועדת הכספים צריכה להקים מנגנון, וזה סמכותה, היא מפקחת על עבודת הממשלה.

משה גפני: במקרה הזה, על אף שמדובר במפעל פרטי מדובר על למעלה מ-200 עובדים.

משה גפני: צריך שיהיה איזשהו מנגנון שיטפל בבעיה כזאת, לפני שאנחנו מדברים על מי משקיע את הכסף.

משה גפני: שאלת נכון, אדוני היושב-ראש, אם באים ואומרים להשקיע – איפה משקיעים?

משה גפני: מי הבעלים שאתו מדברים?

משה גפני: ועדת הכספים יכולה להקים את המנגנון הזה.

משה גפני: מעבר לעניין של התקצוב ושל עירוב הממשלה צריך להקים מנגנון שיקשר בין האנשים ובין הגורמים השונים.

משה גפני: על-פי מה שעולה מהדיון היום בוועדה אפשר להפעיל את המפעל הזה.

משה גפני: הוא לא מפעל ששבק חיים לכל חי ואין מה לעשות.

משה גפני: אפשר להפעיל אותו עם רצון ועם יוזמה ועם יעילות, נוכל לעשות את זה.

משה גפני: אני לא בטוח שהממשלה תעמוד מן הצד, ואני לא מדבר על הממשלה הנוכחית או הממשלה הבאה.

משה גפני: אף ממשלה לא תוכל לעמוד מן הצד, במיוחד שבאים משקיעים ואומרים שהם מוכנים להיכנס לעניין.

משה גפני: לממשלה זה יעלה הרבה יותר כסף.

משה גפני: נכון שאם המפעל ייסגר אנשים ייצאו ממעגל העבודה, לא ישקיעו, לא יקנו.

משה גפני: כפי שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ יתחיל תהליך של דומינו שיפיל רבים מאוד ויפגע מאוד-מאוד בכלכלה במצב של מיתון כל-כך קשה.

משה גפני: לכן אני מסכם ואומר, הדיון הזה חשוב וחייבים להמשיך אותו.

משה גפני: היעד שלנו צריך להיות העובדים.

משה גפני: זה גם חלק מן המאבק שלנו במיתון שאנו נמצאים בתוכו ושעלול להחריף.

משה גפני: המפעל הזה הוא מפעל שאפשר להפעיל אותו.

משה גפני: המדינה צריכה להיות בעניין.

משה גפני: יש משקיעים שאמרו כאן בדיון שהם מוכנים להשקיע.

משה גפני: חייבים לעקוב אחרי העניין הזה ולהקים את המנגנון שיקשר בין הגורמים שיפעילו את המפעל

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, אני ועוד חברי כנסת מסיעת ישראל ביתנו ביקרנו במפעל ביום שישי.

ליה שמטוב: חשבתי שאגיע למפעל ואראה שם רק כמה נציגים של המפעל, כי זה יום שישי, אך התברר שאין זה כך.

ליה שמטוב: היו שם כל העובדים כמעט, ולא רק העובדים אלא גם בני משפחותיהם.

ליה שמטוב: במקום לשבת בבית ולעשות שבת וקבלת שבת בבית המשפחות הגיעו למפעל.

ליה שמטוב: זה עצוב מאוד.

ליה שמטוב: עצוב לראות את התמונה הקשה שראינו.

ליה שמטוב: יושבים כאן עובדים שנמצאים במפעל כבר עשרים שנים ויותר.

ליה שמטוב: יש כאן גם עובד שנמצא שם עוד מעת הקמת המפעל.

ליה שמטוב: בגילאים כאלה אם חס וחלילה ייסגר המפעל, לאנשים האלה לא יימצאו מקומות עבודה אחרים, אין להם מה לעשות.

ליה שמטוב: קודם כול, כל הכבוד גם למר מוטי סער וגם למר לאון פרץ, יושב-ראש מרחב העמקים הצפוני בהסתדרות, שהרימו את הכפפה והזעקה שלהם הגיעה עד לכנסת.

ליה שמטוב: מעל 1,500 עובדים בעמק היום מפוטרים.

ליה שמטוב: אם ניקח את המפעל "נילית", מפעל במגדל העמק שהיה הסמל של העמק, 50 ומשהו עובדים עומדים לקראת פיטורים או אולי כבר פוטרו.

ליה שמטוב: "לאור מצברים" – משרד הביטחון העדיף לקנות את המצברים האלה בגרמניה ולא לעשות את כל המאמצים שהעובדים האלה יישארו ויעבדו במפעל.

ראובן ריבלין: אני מציע לך לומר את הדברים מחר בדיון הכללי.

ראובן ריבלין: כרגע אנחנו דנים בנושא ספציפי.

ראובן ריבלין: ההסבר על כל המצוקות האחרות יכול דווקא לגרום לרפיון מצדנו, כי אז נאמר: נו, מול כל הדברים האלה אנחנו לא יכולים לעמוד.

ראובן ריבלין: אנחנו מנסים כרגע לדון בנושא הספציפי שהובא בפנינו.

ראובן ריבלין: את יכולה כמובן לדבר על כל מה שעולה על דעתך.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרו כבר קודמיי.

ליה שמטוב: אבל אני רוצה שיידעו, אני גרה בנצרת עילית ומידי יום פוגשת את האנשים האלה, ובמיוחד אנשים בני 45 ומעלה או 55 ומעלה.

ליה שמטוב: היום בלשכת התעסוקה כאשר מגיע אדם שגילו 55 שנים הפקידה אומרת לו: כן, יש עבורך עבודה.

ליה שמטוב: היא מתקשרת למפעל ואז שואלים אותה מה גילו של האיש.

ליה שמטוב: אם הוא בן 55 מבקשים שלא יגיע.

ליה שמטוב: לא רוצים לראות אדם בגיל הזה בכלל.

ליה שמטוב: זה כואב.

ליה שמטוב: בקדנציה הקודמת הרגשתי כחברת כנסת שיש מדינת תל-אביב ומדינת פריפריה.

ליה שמטוב: אני רוצה לקוות שהממשלה החדשה תתן עדיפות ופתרונות לפריפריה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, הדיון הזה סמלי ואנו עלולים לבלות כאן לילות וימים, ימים ולילות בדיונים על מקומות עבודה נוספים שייפלו כשרשרת אבני דומינו.

רונית תירוש: אנו רק בתחילת הכניסה למשבר.

רונית תירוש: בניגוד לתחושה הרווחת כאן, כאילו אין לנו מה לעשות פרט מאשר להעלות את הנושא על סדר היום הציבורי, אני סבורה שלוועדת הכספים יש המון כוח כלפי משרד האוצר, בוודאי ערב אישור התקציב.

רונית תירוש: צריך לדרוש ממשרד האוצר – וייתכן שזה יהיה אחד התוצרים של הדיון מחר – כתנאי אפילו לפני אישור התקציב, שיביא תוכנית שמתמודדת ברמה העקרונית עם מוסדות כושלים עוד טרם נפילתם, טרם סגירתם.

רונית תירוש: שישחקו תפקיד גם של כונס נכסים לצורך העניין.

רונית תירוש: הרי מה יעשה כונס נכסים?

רונית תירוש: הוא יעשה פריסת חובות, בחלק מן המקרים יעשה שמיטת חובות, ימצא דרך לאשראי, לביטחונות, לפריסה של חובות.

רונית תירוש: משרד האוצר יכול בהחלט להביא תוכנית שכזאת.

רונית תירוש: יש לנו זכות ויכולת לדרוש את זה, ויש לנו גם קלף מבחינת העיתוי.

רונית תירוש: טרם אישור התקציב צריך לבקש תוכנית עקרונית להתמודדות עם כשלונות של מוסדות כאלה או אחרים.

רונית תירוש: אני לא נכנסת לנקודה הספציפית של "עוף העמק" בהקשר לדבריו של חבר הכנסת שי חרמש.

רונית תירוש: אולי הוא גם צודק, אינני יודעת.

רונית תירוש: אבל אני מדברת ברמה העקרונית על מוסדות נוספים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת רונית תירוש על הערותיה החשובות.

ראובן ריבלין: אנו רואים שכאשר באים ממנכ"לות לחברוּת כנסת יש יתרון.

שי חרמש: להגיד על חבר ש"אולי הוא צודק"?

רונית תירוש: למה לא?

רונית תירוש: לא בדקתי מעבר אבל אולי אתה צודק.

רונית תירוש: לכן דיברתי ברמה העקרונית.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האורחים שלנו.

סופה לנדבר: מובן שהסיבה של הדיון היום חשובה לנו, ומובן שזה לא דיון האחרון ולא הדיון הראשון בנושא האבטלה וסגירת המפעל.

סופה לנדבר: לדעתי האורחים שלנו וכל ציבור אזרחי מדינת ישראל צריכים לדעת שאין לוועדת הכספים מנדט להתערב בעסקים פרטיים.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אין ספק שבליבנו כולנו שותפים לגורל של האנשים המובטלים, או מי שיכולים להיות מובטלים, או אותם 20,000 שמצאו עצמם ברשימת המובטלים לפני חודש ימים.

סופה לנדבר: מובן שכולנו יודעים ומכירים אלפי מקרים של מובטלים, אנחנו מכירים את זה מקרוב ויודעים מה זה להיות מובטל במדינת ישראל במפעל כזה או במפעל אחר.

סופה לנדבר: חברת הכנסת ליה שמטוב שביקרה עם חבריי במפעל בעצם היתה לה אפשרות לגעת בגורל של אותם אנשים שעלולים להישאר ללא עבודה במפעל.

סופה לנדבר: אבל לדעתי, אדוני היושב-ראש ורבותי חברי הכנסת, אנו צריכים למצוא פתרון יצירתי לאותם אנשים שכבר מובטלים.

סופה לנדבר: הכנתי הצעת חוק בעניין זה שמציעה פתרון יצירתי – הקמת מינהל למניעת אבטלה.

סופה לנדבר: כאן מדינת ישראל צריכה להשקיע.

סופה לנדבר: עליה להשקיע בקליטת המובטלים שיכולים להיות מובטלים או הופכים להיות מובטלים כדי להחזירם למעגל העבודה.

סופה לנדבר: אני סבורה שהמדינה לא צריכה לגייס כסף.

סופה לנדבר: הרי יש סעיף בחוק ביטוח לאומי וגם יש כסף.

סופה לנדבר: כולנו יודעים שיש היום עודפים בביטוח הלאומי של 132 מיליון שקלים.

סופה לנדבר: הכסף הזה או חלקו יכול לתת פתרון לאותם מובטלים.

סופה לנדבר: לדעתי אנחנו יכולים גם להוסיף לסכום הזה עוד דבר אחד.

סופה לנדבר: אפשר לגבות אגרה נגד אבטלה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: כל עובד במדינת ישראל ישמח לשלם ולקחת חלק בדבר הזה.

סופה לנדבר: זה ייתן פתרון לאותם אנשים שיכולים להיות מובטלים.

סופה לנדבר: אם אנחנו לא נמצא פתרון יצירתי אז בשנה הבאה נמצא לא רק 20,000 מובטלים אלא הרבה יותר אנשים יהיו מובטלים.

סופה לנדבר: לדעתי הצעת החוק הזאת צריכה לעבור במהירות בכנסת כדי לתת פתרון לאותם אנשים.

סופה לנדבר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לכל חברי הכנסת שלקחו חלק בדיון, ועכשיו עת לסיכום ביניים.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת שמעו מצגים שונים לגבי מצב המפעל אשר נמצא בתהליך של סגירה.

ראובן ריבלין: בזמן זה אשר בו מתרגשת על ראשנו צרה כלכלית רחבת ממדים, ואנו נמצאים בין המיצרים של החלפת ממשלה והכתובות אינן ברורות די צרכן עד לרגע זה, אנו כחברי ועדת הכספים הזמנית אשר נתכוננה על-פי מצוות החוק, מן הטעם הפשוט שלא יכול להיות ואקום כאשר מתחלף שלטון, נצטווינו לשבת על המדוכה ולעמוד על הבעיות שאין מי שמוצא להן פתרון, ואנו מחויבים להן.

ראובן ריבלין: שמענו, אבל כמובן איננו יכולים עדיין לקבל החלטות כי השכלנו מפי נציגו של יושב-ראש ההסתדרות שאנו מחויבים עדיין בתוצאה של שתי פגישות: האחת בין נציגי ההסתדרות ובין הממונה על האגודות השיתופיות, והשנייה בין נציגי ההסתדרות ובין משרד האוצר.

ראובן ריבלין: גם אני מנהל מגעים עם משרד האוצר כדי לראות מה ניתן ומה לא ניתן לעשות.

ראובן ריבלין: כולנו סבורים, וכך עלה כחוט השני מפי הדוברים, שניתן להציל את אגודת "עוף העמק" על-ידי נקיטת כמה צעדים.

ראובן ריבלין: דוּבר על הכְנָסָת גורם שמצוי בענף ויש לו גם קשר ישיר עם מגדלי העופות; מציאת משקיע שמסוגל להפעיל ביעילות את המפעל; הסכמות ארוכות-טווח בין הגורמים המוניציפליים והתכנוניים באזור בו נמצא המפעל והוועדות המקומיות והמחוזיות כדי לראות איך להביא לידי תכנון משולב של העברת המפעל אבל החזקתו והמשכו כמפעל נושם ועובד; החזר חובות לנושים השונים ובירור חובות של חייבים למפעל; הזרמת כ-10 מיליון שקלים להנעת התהליך, כפי שהוצע על-ידי אחד האנשים אשר מוכן להיכנס להשקעה במפעל אם וכאשר יתמלאו התנאים שעליהם דיבר; וכמובן תמיכת ההסתדרות בהסכמים קיבוציים ובמבנה כוח-אדם למצב החדש שייווצר במפעל.

ראובן ריבלין: נקבל החלטה על-פיה נקרא למשרד האוצר לבחון את התאמתו של המפעל הספציפי עליו מדובר, מפעל "עוף העמק", לתוכניות שהמדינה מפעילה, או מתכוונת להפעיל כסיוע לעסקים פרטיים בתקופת המשבר הנוראה שאנו מצויים בה.

ראובן ריבלין: אנו גם מבקשים ממשרד האוצר בשולי הנושא הספציפי הזה, לגבש תוכנית חדשה אשר בסיסה יהיה אולי התוכנית שהוצעה על-ידי יושב-ראש ההסתדרות ושהתקבלה על דעת המעסיקים, תוכנית שזכתה גם לתגובה מקדמית חיובית על-ידי המיועד להקים ממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: אנו מחויבים לדון בנושא הזה במסגרת שנזדמנה לנו בשל מצוקת השעה, בניסיון לעזור למפעל.

ראובן ריבלין: אני מבקש פעם נוספת להדגיש בפני העובדים הנכבדים, שליבנו להם, שלא ייכנסו לרגע אחד לאיזו אשליה מיותרת.

ראובן ריבלין: כוונתנו טובה, אולם האמצעים העומדים לרשותנו מוגבלים ביותר כאשר מדובר במפעל פרטי ובכשל שלא כולו, או אפילו לא חלקו נובע מן המצב הכלכלי, אלא מהתמוטטות הענף, כפי ששמענו כאן.

ראובן ריבלין: אלה דברים שעלינו לתת עליהם דעתנו, אבל, כפי שאמר חבר הכנסת ברכה וגם החרתה החזיקה אחריו חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אנו מצווים להידרש לעניין דווקא בימים קשים אלה, שבהם אם נוציא את 200 העובדים מחוץ למעגל העבודה רק דמי האבטלה המגיעים להם יגיעו לכדי 25 מיליון שקלים.

ראובן ריבלין: עלינו לחשוב לעומק האם לא כדאי לתת גם את הכסף וגם להחזיר את היכולת של האנשים לחיות בכבוד, בעיקר כאשר מדובר, כפי שחברת הכנסת ליה שמטוב אמרה, בישוב פריפריאלי שכל קריסה כזאת עלולה בשיטת הדומינו להביא עליו צרה צרורה שתהיה נחלת הישוב כולו.

ראובן ריבלין: אני מודה לכל החברים.

מוחמד ברכה: איך נעקוב אחרי זה?

ראובן ריבלין: בשבוע הבא נקיים ישיבה נוספת בנושא הזה.

ראובן ריבלין: נציג משרד האוצר מתבקש לענות על השאלות שהצבתי ושיועברו לו בכתב לאחר שמנהל הוועדה ינסח, ביחד עם היועץ המשפטי הנכבד, את הדברים שגיבשתי.

ראובן ריבלין: אל תחשבו שאני כל-כך חד-הגדרות ויכול לנסח דברים כאילו אני אומר אותם בהינף לשון, אלא קיבלתי את כל הניסוחים הללו מהיועץ המשפטי שכתב אותם על דף נייר וגם מחברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ שהוסיפה עוד כהנה וכהנה.

ראובן ריבלין: תם עניין זה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לומר לכל העובדים אשר התקשו להיכנס לכנסת, אני בטוח שהיתה אי-הבנה ואני מקווה שבית זה, אשר פתוח בפני כל עם ישראל, יהיה פתוח בוודאי בפני אותם אלה שמבקשים להסתייע בידינו אבל יודעים גם את המגבלה שבה אנו מצויים.

ראובן ריבלין: אני מבקש למסור לכל העובדים שנעשה כמיטב יכולתנו לסייע בידם.

ראובן ריבלין: הלוואי והקדוש ברוך הוא ייתן בידינו את הכוח לעזור לכם.

מוחמד ברכה: צריך לסייע קצת לקדוש ברוך הוא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.