הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 17, פרוטוקול מספר 3, 2006-06-13 14:45

שלי יחימוביץ': אני מבקשת לפתוח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד.

שלי יחימוביץ': הדיון הזה יעסוק בקיצוץ במכסות להשמת ילדים בפנימיות, בהשמה חוץ-ביתית.

שלי יחימוביץ': נדמה לי שכל הנוכחים מכירים את ההיסטוריה של העניין – פסיקת בג"ץ לבקשת הרשויות המקומיות הערביות, שאמורה להיות פסיקה נאורה ושוויונית שתחלק את המכסות מחדש, אבל המחוקק בוודאי לא התכוון לתקן עוול בעוול ולגרום לכך שילדים מישובים מבוססים לכאורה יפלטו מפנימיות ויחזרו לסביבתם המסוכנת.

שלי יחימוביץ': אין לנו הרבה זמן לדיון הזה, ונמצאים כאן רבים וטובים שבוודאי יש להם מה לומר.

שלי יחימוביץ': אבקש מכם להיות תמציתיים וממצים ובסוף דבריכם להביא הצעה כלשהי לפעולה, מעבר לנקיטת עמדה.

שלי יחימוביץ': ד"ר יצחק קדמן, שוב ננצל אותך לטובתנו.

שלי יחימוביץ': אנא הצג את הנושא.

יצחק קדמן: אשתדל לקצר מאוד בדברי.

יצחק קדמן: אני שמח שחבר הכנסת רן כהן נמצא כאן, ותיכף תשמעו גם למה אני שמח באופן ספציפי.

יצחק קדמן: גם בנושא הזה יש שני היבטים – היבט עקרוני ולטווח ארוך, וטיפול במשבר לטווח קצר – וצריך לדבר על שניהם.

יצחק קדמן: בעיניי המשבר הנוכחי הוא רק חלק ממשברים קודמים שאנו נתקלים בהם כמעט מדי שנה, כאשר אנו צריכים לשוב ולזעוק זעקות מרות על גורלם של ילדים שאו-טו-טו עומדים להוציאם מפנימיות.

יצחק קדמן: אגב, זה לא רק ילדים שיצטרכו להמתין זמן רב יותר בכניסה לפנימיות, אלא על-פי המידע שיש בידינו בחלק מן המקומות יצטרכו להוציא ילדים למרות שהם כבר בפנימיות ואין לאן להוציא אותם.

יצחק קדמן: מדי שנה כמעט המשבר הזה פורץ מחדש.

יצחק קדמן: לפעמים בגלל בג"ץ, כפי שציינת, לפעמים בגלל קיצוצים וגזרות כאלה ואחרות.

יצחק קדמן: אגב, כאשר לא מוסיפים תקנים בעת שהאוכלוסייה גדלה והמצוקות גדלות גם זה סוג של קיצוץ, כאשר לא מתייחסים לגידול בבעיות ולצרכים שיש לילדים בשטח.

יצחק קדמן: כדי לא לטפל כל שנה מחדש במשברים מקומיים כאלה או אחרים אנו סבורים שהגיע הזמן שהכנסת תאמץ את הצעת החוק של חבר הכנסת רן כהן, שקבעה דבר פשוט מאוד, שחבל שבמדינה מתוקנת אינו מובן מאליו: כפי שאין מכסות לצילומי רנטגן לילדים ששברו רגליים כך אין מכסות לילדים שצריכים להוציאם מביתם.

יצחק קדמן: ילד הולך ברחוב, שובר רגל ומגיע לחדר מיון.

יצחק קדמן: משם מפנים אותו לרנטגן לראות האם יש לו שבר ומה צורת השבר ועושים לו צילום כאשר צריך.

יצחק קדמן: לא קורה שאומרים לילד: מצטערים, אי אפשר לעשות צילום רנטגן כי נגמרו המכסות לצילומי רנטגן לישוב שלך או למקום ממנו הגעת.

יצחק קדמן: באותה מידה זה נכון לגבי ילד שגורמים מקצועיים קבעו – ואני לא מתייחס כרגע אם יש מקרים שחלילה שלא לצורך הוציאו ילד מן הבית – גורמים מקצועיים, ולפעמים אפילו האינסטנציה העליונה, קרי: בית-המשפט, קבעו שחייבים למצוא לילד הזה תחליף בית ומשפחה.

יצחק קדמן: ישבו וניסו את כל האפשרויות האחרות והגיעו למסקנה שזאת האפשרות העדיפה, או אפילו היחידה הקיימת.

יצחק קדמן: אי אפשר להגיד לילד כזה: מצטערים, נגמרו המכסות.

יצחק קדמן: זה לא פחות חשוב מצילום רנטגן.

יצחק קדמן: גם לילד שהגיע זמנו לעלות לכיתה א' לא אומרים: מצטערים, נולדו השנה יותר מדי ילדים, אתה עברת את המכסה, לא תלמד השנה.

יצחק קדמן: אין דבר כזה.

יצחק קדמן: מדובר על ילדים בקשיים החמורים ביותר האפשריים.

יצחק קדמן: אלה ילדים שהיו קורבן להתעללות ולגילוי עריות ולהזנחה ולהורים שהאבא רצח את האמא ולהורים נרקומנים ולהורים חולי נפש שלא יכולים לגדל את הילד בביתם.

יצחק קדמן: אי אפשר להגיד לילד הזה: מצטערים, נגמרה המכסה.

יצחק קדמן: הצעת החוק של חבר הכנסת רן כהן פשוטה, וחייבים לקבל אותה, ולקבוע שאם על סמך שיקולים מקצועיים – ותחליט הכנסת כמה סייגים היא רוצה להציב על מנת שההחלטה באמת תהיה החלטה מקצועית – אם התקבלה החלטה כזאת, ילד שאין לו בית צריך שיהיה לו תחליף בית בלי קשר לשום מכסה שהיא.

יצחק קדמן: אגב, כדי לחסוך טענות מיותרות ממשרד האוצר, אני לא סבור שיש ילדים שישעמם להם אחר הצהרים ויגידו: אה, יש מכסות פנויות בלי הגבלה אז בואו נלך לפנימייה ונוותר על הבית.

יצחק קדמן: אני יודע את התיאוריות בכלכלה, שאם יש משהו בחינם מיד רצים לנצל אותו, שמעתי את השטויות האלה גם כשהוצע להטיל מס על הורים מתגרשים, כי מרוב שזה "בחינם" הם הולכים לבקש תסקירים מפקידי סעד לסדרי דין.

יצחק קדמן: הטענה הזאת לא ראוי שתישמע על-ידי אדם אינטליגנטי.

שלי יחימוביץ': זה ירד מסדר היום, בזכותנו.

יצחק קדמן: זה ירד, אבל אני מבטיח לך שאנחנו נשמע גם שאם לא יהיו מכסות אז ירוצו כל מיני הורים, מרוב תאווה להיפטר מן הילדים, כדי למסור את הילדים לפנימיות.

יצחק קדמן: זה צריך להיות הפתרון לטווח ארוך, וזה יחסוך כינוס מדי שנה של ועדה נוספת ומשברים נוספים וזעקות שבר, שאחר כך מנסים לפתור אותם ומזיזים את השמיכה הקצרה ימינה ושמאלה עם כל הפטנטים האפשריים.

יצחק קדמן: אני קורא לוועדה לתמוך בהצעתו של חבר הכנסת רן כהן, ולכל חברי הכנסת להעביר את הצעת החוק.

יצחק קדמן: היא עברה בכנסת הקודמת בקריאה ראשונה.

יצחק קדמן: צריך להחיל עליה רציפות ולהעביר אותה בקריאה שנייה ושלישית בכנסת הנוכחית.

יצחק קדמן: בכך יבוא פתרון של קבע לבעיה.

יצחק קדמן: אבל, וכאן הסוגייה השנייה, עד למציאת הפתרון הזה, שהוא הפתרון הנכון ביותר, אנחנו צריכים בינתיים לדאוג שלפני שחוק כזה יחוקק אי אפשר יהיה להתעמר בילדים שבמילא רע להם מספיק בחיים.

יצחק קדמן: מספר רב של רשויות מקומיות בכל רחבי הארץ קיבלו לאחרונה הודעה על הקטנת המכסה.

יצחק קדמן: בל יחשוב מישהו חלילה – ואני אומר את הדברים כמובן במרכאות כפולות ומכופלות –שרק תל-אביב המפונקת בוכה שלקחו לה מכסות.

יצחק קדמן: אגב, בתל-אביב יש ילדים במצוקה לא פחות מאשר במקומות אחרים.

יצחק קדמן: ילד יכול להיות במצוקה עמוקה גם אם הוא גר בעיר שנחשבת עיר ללא הפסקה.

יצחק קדמן: אבל אני רוצה שתדעו שלא מדובר רק בתל-אביב.

יצחק קדמן: בתל-אביב הבעיה אולי החריפה ביותר, כי נגזרו עליה הגזרות הקשות ביותר, שאגב מתווספות לגזרות קודמות משנים קודמות – ב-4 השנים האחרונות המכסות של תל-אביב ירדו ב-40%, בלי לספור את הגידול באוכלוסייה.

יצחק קדמן: אתן לך את המספרים אם אתה מרים גבה.

יצחק קדמן: 40% קיטוּן במכסות של עיריית תל-אביב ב-4 השנים האחרונות.

יצחק קדמן: כמעט חצי.

מוטי וינטר: זה לא נכון.

מוטי וינטר: מי נתן לך את הנתון הזה?

יצחק קדמן: קיבלתי את הנתון מעיריית תל-אביב במסמך רשמי.

רן כהן: יושבת כאן סגנית ראש עיריית תל-אביב שממונה על התחום הזה והיא תוכל לומר.

יצחק קדמן: הבעיה איננה של תל-אביב, אלא קיימת בכל הארץ.

יצחק קדמן: קיבלתי פניות מבאר-שבע, ויושב כאן מנהל מחלקת הרווחה בעיריית חדרה, כך שהגזרה הזאת נפלה גם על הפריפריה.

יצחק קדמן: זה לא עניין של מחלקה או עירייה כזאת או אחרת, אלא מצוקת הילדים.

יצחק קדמן: צריך למנוע בכל מחיר את הקיצוץ הזה.

יצחק קדמן: אם צריך להוסיף תקציבים למגזר הערבי, וצריך, זה לא יכול לבוא, כפי שכבר אמרתי במקום אחר, כך שילד ביפו ישלם את מחיר השוויון על מנת שגם ילד בכפר ערבי בגליל יהיה שווה.

יצחק קדמן: צריך להקצות לעניין הזה את המשאבים הדרושים כדי לפתור את בעיית המגזר הערבי.

יצחק קדמן: אגב, על-פי דברי משרד הרווחה מדובר בתקציבים קטנים ביותר כדי להיענות למה שציווה בג"ץ.

יצחק קדמן: זה לא צריך לבוא על חשבון ילדים במצוקה שייזרקו עכשיו הביתה, אם יש בית, או לרחוב.

שלי יחימוביץ': תודה.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת רן כהן, בבקשה תתאר בפנינו את מצב הצעת החוק, ואני מבינה שאתה מעביר אותה לוועדה הזאת.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אסקור את מצבה של הצעת החוק שלי הן מצד התוכן והן מן הצד הפורמלי.

רן כהן: היתה לנו מחלוקת גדולה מאוד עם משרדי הממשלה, ולצערי הרב לא רק עם משרד האוצר.

רן כהן: אגב, מר מוטי וינטר, להערכתי לא מדובר בסכומי עתק.

רן כהן: דובר על תוספות של עד 20 מיליון שקל בשנה ולא יותר כך שאין זה עניין מאוד-מאוד משמעותי מבחינה תקציבית.

רן כהן: אני יכול להוסיף רק משפט אחד לדבריו של ד"ר קדמן.

רן כהן: למיטב הכרתי מדובר כאן בעניין לא פחוּת בחשיבותו מאשר חולי סרטן המעי הגס, ושם אחרי 16 ימים נמצאו 350 מיליון שקל כדי לפתור את הבעיה.

רן כהן: לא משנה שבינתיים האוצר מטרפד גם את זה, אבל היום אני מקווה שפתרנו את הבעיה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רן כהן: מדובר כאן בהצלת נפשות.

רן כהן: אגב, ילד שלא יצילו אותו בדרך בה מדובר כאן, העלות למדינה לאחר מכן תהיה פי 10, פי 20 או אולי אף פי 100, שלא לדבר על כך שלגבי אותו ילד חייו פשוט יכולים להיות הרוסים.

רן כהן: בהצעת החוק שלי קבענו כלל אחד: כל ילד שבית-משפט או ועדת החלטה יחליטו שצריך להוציאו מביתו – המדינה מחויבת להבטיח לו מקום במעון מתאים שיכול לתת לו בית חם, הגנה וטיפול ראוי.

רן כהן: המדינה החליטה שבסמכות בית-המשפט להוציא ילדים מחזקת הוריהם; המדינה החליטה שוועדות החלטה זכאיות להוציא את הילדים האלה, בתנאי שיש הסכמה של ההורים או של אחד מהם; אבל המדינה לא החליטה שהיא עצמה מחויבת לקבל את הילד ולתת לו את ההגנה המינימלית במוסד הראוי לו.

רן כהן: התיקון לחוק הנוער בא להבטיח שכפי שהמדינה קבעה שיש סמכות להוציא את הילד כך היא מחויבת להבטיח בית נאמן, חם ומגן לילד הזה.

רן כהן: זאת מהות ההחלטה.

רן כהן: אני חייב לומר שהיו כאן מחלוקות לא רק עם האוצר.

רן כהן: לצערי הרב היתה מחלוקת גם עם משרד הרווחה.

רן כהן: גם משרד הרווחה אמר: לא צריך, אנחנו מסתדרים, אין ילד שמחליטים להוציא אותו מבלי שיש לו מעון.

רן כהן: עד שנפלה עכשיו המכה הזאת.

רן כהן: ראיתי את המכתב של גברת יעל דיין לגבי 129 הקצאות שמקוצצות מתל-אביב ואני מאמץ כאן כל מילה שאמר ד"ר קדמן.

רן כהן: האמינו לי, בתל-אביב יש ילדים בסיכון בדיוק באותו מצב כמו הילדים ב-6 ערי פיתוח ו-6 כפרים ערבים.

רן כהן: סתם ציינתי מספר, זה יכול להיות 8, 4 או 12.

רן כהן: הילדים במקומות הללו חיים בסבל אדיר מאוד.

שלי יחימוביץ': אני גרה בשכונת עוני בתל-אביב, בכרם התימנים, ויש שם ילדים במצב לא פחות קשה מאשר בכל רשות ערבית שהיא.

רן כהן: ילדים חיים במצוקות איומות ונוראות ואנשים לא יודעים על כך.

רן כהן: לעתים נוצר רושם כאילו בערי פיתוח ובכפרים ערבים יש איזו אכזריות-יתר לעומת מקומות אחרים, אך לעתים בעיר גדולה, כרך אכזרי וקשה, יש אכזריות מיוחדת במינה שאי אפשר לראות במקומות אחרים.

רן כהן: בעניין הזה הכלל צריך להיות שאם בית-המשפט מחליט, ואם ועדת החלטה מחליטה – הילד הזה מקבל הגנה מידי המדינה.

רן כהן: זה חייב להיות כלל אלמנטרי.

רן כהן: כל אימת שדיברתי על כך במליאת הכנסת או בוועדות הכנסת לא הבנתי איך אפשר אחרת.

רן כהן: היום הרציתי לרגל 10 שנים לחוק זכויות החולה, חוק שהתחלתי לחוקק ב-1987 והושלם ב-1996.

רן כהן: היום זה נורמה, כולם מבינים שאי אפשר בלי החוק הזה, אבל היה קושי רב במשך 8-9 שנים לחוקק אותו.

רן כהן: הצעת החוק שאני מדבר עליה כעת – האמינו לי, אחרי שנחוקק את החוק אף אדם לא יעיז לערער על ההיגיון ועל המוסר שלו.

רן כהן: לכן אין דרך אחרת, אלא להשלים את החקיקה מהר ככל האפשר.

רן כהן: אני מציע שני דברים.

רן כהן: האחד, לתבוע מראש מהמשלה, בהיותו גם שר הרווחה, חד וחלק: כל מקום בו היו מכסות – לא יקוצצו; כל מקום בו משרד הרווחה החליט להוסיף מכסות – יקבל את המכסות, ויימצא לשם כך תקציב.

רן כהן: זה חייב להיות דבר אלמנטרי.

רן כהן: האמינו לי, כפי שמצא כסף לכל מה שרצה, להסכמים הקואליציוניים ולחולי הסרטן ולכל אלה, ימצא גם 20 מיליון שקלים כדי שהילדים הללו יהיו מוגנים ויהיה להם בית חם.

רן כהן: זה דבר ראשון.

רן כהן: השני, נודע לי תוך כדי הדיון שהצעת החוק הזאת הועברה כנראה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רחל סעדה: היא תמיד היתה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רן כהן: אבקש מיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שרוני, לזרז את העניין.

רן כהן: אולי בעזרתך גברתי היושבת-ראש נקיים אתו פגישה ונקדם את העניין.

רן כהן: אפשר לעשות את זה.

אורית לרנר: אם הוא יסכים אפשר לבקש מוועדת הכנסת להעביר את זה לכאן.

רן כהן: אני מציע שניפגש אתו ונראה באיזה אופן לעשות את זה.

רן כהן: אני מניח שיהיה לנו קרב לא קל.

רן כהן: אני רוצה לבקש רק מנציגי משרדי הממשלה הנוכחים כאן, שהממשלה לא תבוא עם דעה שלילית כלפי הצעת החוק, אלא באמת נשלים את החקיקה ונלך קדימה.

441: יש תאריך להחלת רציפות?

רן כהן: לא, עדיין אין.

רן כהן: למיטב ידיעתי הממשלה צריכה לענות תוך 3 שבועות.

רן כהן: יש להם 21 ימים להשיב ולומר עמדתם על הבקשה להחיל דין רציפות על הצעת החוק.

רן כהן: אני מקווה מאוד שזה הועבר לממשלה.

רן כהן: בשבוע הראשון להיותי בכנסת הזאת ביקשתי להחיל על הצעת החוק דין רציפות.

רן כהן: אבדוק את העניין.

רן כהן: אני מציע שנקיים פגישה משותפת בין חברת הכנסת שלי יחימוביץ, חבר הכנסת מרגי, אם ירצה, וביני לבין חבר הכנסת שרוני, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ונשתדל לקדם את זה.

רן כהן: אני מתנצל שאני חייב לעזוב.

רן כהן: אני מודה לך, ואני עומד לרשותך בכל מה שאוכל.

יעקב מרגי: אני רוצה לפנות למר מוטי וינטר.

יעקב מרגי: זכורים לך הדיונים בוועדה הזאת בסוגיית הפיילוט והחזרת ילדים לטיפול בקהילה, אז העלינו את החששות הללו ואתה כפקיד בכיר שכנעת אותנו שלא ייגרם נזק, אך מה שיגורנו בא לנו.

יעקב מרגי: הוכחנו לגרזן, למי שמקצץ כל הזמן, שאפשר – קודם כול נקצץ במכסות ונעביר אותם לטיפול בקהילה.

יעקב מרגי: הפתיחות שלנו גרמה כנראה לכך שהיתה הֲוָה אָמֵינָא בכלל לקצץ במכסות.

מוטי וינטר: לא קיצצו מכסות.

מוטי וינטר: לא קוצצה ולו מכסה אחת, לא אז ולא עכשיו.

יעקב מרגי: אז הדיון מיותר?

מוטי וינטר: לא.

מוטי וינטר: נדבר על עובדות.

441: הילדים מיותרים ...

שלי יחימוביץ': מר מוטי וינטר, נאפשר לך להגיב בהרחבה על כל הדברים שבטח עוד נשמע כאן בהמשך.

יעקב מרגי: המספרים במצטבר מדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: סלחו לי על האנלוגיה שאני רוצה לעשות כאן כדי לחדד.

יעקב מרגי: להבדיל אלף אלפי הבדלות ותסלחו לי על האנלוגיה, כאשר אדם נשפט על עבירה פלילית בעונש כלולים שני אלמנטים: אל"ף, לשלם את עונשו, בי"ת, להגן על החברה מפניו.

יעקב מרגי: אבל במקרה שלפנינו אנחנו לא מדברים על מכסות, וכאשר זה מתמלא אדרבה, צריך אפילו לשכלל את זה, לעשות הפרטות, להרבות ולהרבות.

יעקב מרגי: יש כאן ילדים שלא מבחירתם לא יכולים לחיות במסגרת הביתית שלהם.

יעקב מרגי: כפי שאמר ד"ר קדמן, לא משנה בשל אילו נסיבות הילד הגיע, אם בית-המשפט או העובדים הסוציאליים או כל איש מקצוע אחר החליטו הרי שבבית הוא נמצא בסכנה וברחוב הוא נמצא בסכנה.

יעקב מרגי: הלוואי ואותן מסגרות, שאנחנו כל-כך נלחמים עליהן עכשיו, יהיו הכי אידיאליות, אבל זה מה שיש.

יעקב מרגי: אנחנו הולכים לקצץ משירותי הרווחה.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, גם אם משרד האוצר לא יתקצב את זה אני סבור שעל משרד הרווחה למצוא את המקורות בתוכו.

יעקב מרגי: תקבעו את סדרי העדיפויות בתוך המשרד, תילחמו.

יעקב מרגי: הלוואי ויכולתי להגדיל את תקציב משרד הרווחה.

יעקב מרגי: לא יתכן, אלה ילדים רכים, וילד כזה הוא ילד פגוע ויכול גם לפגוע.

יעקב מרגי: לא יתכן מצב כזה.

יעקב מרגי: אני מרחם על ד"ר קדמן.

יעקב מרגי: אני נמצא בכנסת זו הקדנציה השנייה ועוסק גם בדברים אחרים, אבל זה אוכל את הלב.

יעקב מרגי: אנחנו מפקירים את שלום ילדינו.

יעקב מרגי: היה כאן דיון קודם ושמענו איך למדינה, לממשלה, למשרד ממשלתי יש להיטות-יתר להגן על החברה, עד כדי כך שהוא אפילו מוכן להיות עבריין ולא ליישם את החוק.

יעקב מרגי: וכאן יש לנו מקרה הפוך לגמרי, אנחנו רואים איך הממשלה בקלות-דעת מפקירה את שלום ילדיה ואת שלום החברה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, היום נצטרך לדרוש בהודעת הסיכום, בהחלטות מחייבות, לקבל נתונים ברורים.

יעקב מרגי: אדרבה, הלוואי ומר מוטי וינטר יהיה איש בשורה ויוכיח לנו שההיפך הוא הנכון ואין בעיה.

יעקב מרגי: תודה.

שלי יחימוביץ': תודה חבר הכנסת מרגי.

שלי יחימוביץ': רשות הדיבור לסגנית ראש עיריית תל-אביב ואחראית תיק הרווחה בתל-אביב, גברת יעל דיין, ומיד אחריה פרופ' דן שניט.

441: תודה רבה.

441: זאת ישיבת הוועדה הראשונה בראשותך בה אני נוכחת.

441: כמובן כל הברכות.

441: שמחתי הגדולה, שבראש שלוש הוועדות שאני מעורבת בהן ובאה אליהן לעתים תכופות עומדים אנשים שאני יודעת שמצויים בעניינים עליהם הופקדו, וזאת אחת מהן.

441: אני מניחה שכולם מכירים את החומר.

441: לגבי העובדות המספריות נמצאות כאן גברת שרון מלמד וגברת אורית מוסל, נציגות מינהל השירותים החברתיים בעיריית תל-אביב, והן יכולות לפרט.

441: אני רוצה לומר מילה על תל-אביב, כי זה דבר שנוגע בנו בהרבה מאוד תחומים.

441: תל-אביב היא מטרופולין, עיר מאוזנת מבחינה תקציבית, בין הרשויות המקומיות החזקות.

441: אם יש 15 רשויות בולטות אזי תל-אביב מובילה אותן, וכל זה לא אליבי ולא עילה לקיצוץ כלשהו.

441: אנחנו כאלה משום ההשקעה שלנו, בעיקר בשירותים החברתיים ובחינוך.

441: אף אחד לא יכול לבוא אתנו חשבון ולהגיד: תל-אביב תסתדר.

441: תל-אביב לא תסתדר.

יעקב מרגי: את רואה מה עושים למי שטוב?

441: אנחנו טובים, אך הגענו לקו שבירה.

441: אנחנו מושכים אלינו אוכלוסיות חלשות בגלל השירותים הטובים.

441: אומרים לי באגף הרווחה לא להגיד את זה אף פעם.

441: בתל-אביב יש המספר הכי גדול בארץ של נשים חד-הוריות, של מסוממים או נגמלים או מכורים.

441: בתל-אביב 17% מהילדים הם ילדים בסיכון – ילד אחד מתוך חמישה הוא ילד בסיכון.

441: זה תל-אביב.

441: אז יש לנו את הכי טוב באופרה והכי טוב בתיאטרון והכי טוב בכול, וההכנסות שלנו אינן שוות להוצאות.

441: לכן יש הסדר שוטף עם הממשלה, שבחינוך וברווחה 75% מהתקציב בא מהמדינה ו-25% מאתנו.

441: האוכלוסיה גדלה.

441: אני אומרת כסגנית ראש העירייה ואחראית על הרווחה, ובשם ראש העירייה, חד-משמעית, אנחנו מחויבים – כל מכסה בחינוך או ברווחה שאנחנו מקבלים, תל-אביב תמיד, אפילו במצב הכי קשה, תמיד תשלים את ה-25%.

441: לידיעת כל הנוגעים בדבר, בנושאים מסוימים תל-אביב מתקרבת ל-50%.

441: בחינוך אנחנו בין שלוש העיריות שעוברות במרחק רב את ה-25%, וגם ברווחה ההשקעות שלנו פר תיק – לא פר כוח-אדם, כי אין לנו – גבוהות, אבל לא בא בחשבון קיצוץ כי את ה-25% נמשיך לתת.

441: נוצר מצב אבסורדי בשל הקיצוצים השנה, כפי שהיה בשנה שעברה, שיש מקומות בפנימיות בתל-אביב, הן לא "מפוצצות", אך יש ילדים תל-אביבים שנמצאים עכשיו בפנימיות ויוצאו מהן, ויש ילדים תל-אביבים שענו על כל הקריטריונים ויש מקומות לשים אותם אך הם לא יושמו שם משום שאנחנו לא מקבלים את המכסות הדרושות.

שלי יחימוביץ': את אומרת שלא די בכך שיש ילדים שעונים לקריטריונים ולא יושמו, אלא ילדים פיזית יוצאו מן הפנימיות ויחזרו הביתה?

441: בדיוק.

441: זה הדבר האחרון שאני רוצה להגיד לפני שאגיד מילה על הצעת החוק של חבר הכנסת רן כהן.

441: בואו נפסיק, אפילו לצורך הדמגוגיה, לדבר על מספרים.

441: כשאנחנו אומרים 129 ילדים – אנחנו מכירים פיזית כל אחד מהם.

441: יש להם פנים, יש להם שֵם, יש להם תיק.

441: 129 ילדים זה לא רק הילדים עצמם, זה כל הסביבה שלהם – האחים והאחיות שלהם, המשפחה הבעייתית שלהם.

441: הם במשפחות רב-בעייתיות.

441: זה לא מתחיל ונגמר בכך שהילד בסיכון בפני עצמו.

441: זה כמו שאין אישה מוכה – יש גבר מכה על-ידה ויש ילדים שעדים למכות.

441: 129 ילדים מייצגים אוכלוסייה חלשה מאוד, מוכה מאוד, שאנחנו תומכים בה מלבד השמת הילד.

441: אלה תיקים כבדים מאוד, גם תקציבית, ואנחנו מטפלים בכל התיק, אבל לא יכולים למצוא פתרון לילד שסובל מן השהייה בבית.

441: אנחנו נמשיך לטפל במשפחות ובכל הסביבה שדחקה את הילד החוצה או גרמה להשמתו בחוץ, אנחנו רוצים שהילד ישוקם ויחזור למשפחה, אבל אנחנו רוצים שיחזור למשפחה שתהיה ראויה.

441: לכן ההשקעה העירונית היא לא רק בילד, אחד מה-129, אלא במשפחות ובסביבה שלהן כדי ליצור מצב שיהיה לו לאן לחזור ושיתקיים קשר חיובי.

441: אני רוצה לבקש, כפי שביקשו חברי הכנסת רן כהן ויעקב מרגי, שיינתן פתרון מידי השנה, מכיוון שהשנה התקציבית המתחילה בינואר אינה מתייחסת לשנת החינוך והמכסות המתחילות ב-1 בספטמבר ונכללות בתקציב 2006, ואלו תקציבים שנתיים.

441: כל שינוי שייעשה, חס וחלילה לרעה אבל גם לטובה, אסור שייעשה עם פתיחת שנת הלימודים.

441: נדרשת המון הכנה לגבי הילדים האלה, בוודאי אלה שאנחנו מנסים להשאיר בפנימיות.

441: כלומר חשוב כאן אלמנט הזמן.

441: אני מבקשת עוד לפני פגרת הכנסת לפתור את העניין הזה כי בעוד חברי הכנסת בפגרה הילדים יצטרכו להיות מושמים או בפנימייה או בפתרון אחר.

441: יש חשיבות ללוח הזמנים.

441: אותו דבר לגבי הצעת החוק של חבר הכנסת רן כהן.

441: אני מבקשת, ואני יודעת שזה ניתן, מניסיוני, שהחוק יעבור להמשך חקיקה בוועדה לזכויות הילד.

441: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות עמוסה מעל הראש בחקיקה.

שלי יחימוביץ': היינו רוצים מאוד.

שלי יחימוביץ': זה לא תלוי רק בנו.

441: זה ניתן.

441: אתם קואליציה, וזה ניתן.

441: ידענו מריבות גדולות על השאלה לאן יעבור חוק, ובכל זאת אפשר, אפילו בשלבים של הדיון לקראת קריאה שנייה ושלישית אפשר להעבירו לכאן.

441: אני מבקשת גם שהקיצוצים שנועדו לתל-אביב, וגם למקומות אחרים, יוקפאו ויהיה איזה מורטוריום לפחות השנה.

441: אנחנו לא ערוכים לפגוש בקיצוצים הללו, גם מבחינה תקציבית, גם מבחינת המועד שלהם.

441: המספר ענק.

441: אני מבקשת שיהיה מורטוריום השנה, בתקווה שהחל משנת התקציב הבאה ייושם תיקון החוק.

441: אני מבקשת לדעת מה עמדת משרד הרווחה.

441: אין שר רווחה לצערי, ולבזיוננו, אז אני לא יכולה לפנות לשר, אבל יש משרד ואני מבקשת לדעת מה עמדת המשרד על הצעת החוק של חבר הכנסת רן כהן.

דן שניט: אני יושב-ראש עמותה של מתנדבים הנקראת "ילדים בסיכוי", בעבר קראו לה "הילד החוסה" אבל זה השם החדש, ויש לזה משמעות.

דן שניט: העמותה חרטה על דגלה מזה עשרים שנה להתמקד בזכויות ובצרכים של ילדים שסודרו בפנימיות, בעיקר פנימיות שבחסות משרד הרווחה, מהצפון ועד הדרום.

דן שניט: אני מאחל לך, גברתי היושבת-ראש, שנת עבודה פורייה והצלחה במשימות.

דן שניט: באתי לכאן עם כל מיני תיאוריות, ותוך כדי שמיעת החברים ירדתי מזה, משום שהאנשים עשו זאת היטב והציגו את הדברים העקרוניים היטב.

דן שניט: הרשו לי, אם כן, במקום זה להתייחס לכמה דברים כדי להדגישם, על המשמעות הפרקטית, ואז, ברשות היושבת-ראש, להציע שהילה, שהיא נציגת ה"לקוחות" שלנו – ואנחנו מדברים על ייצוג ילדים – תספר לכם מניסיונה.

שלי יחימוביץ': זה לא "לקוחות".

שלי יחימוביץ': לקוחות שייך לתחום המסחרי.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים כאן על דברים אחרים.

שלי יחימוביץ': התחום הצרכני לא רלוונטי לענייננו.

דן שניט: בעבודה סוציאלית קוראים להם לקוחות, עדיין לא מצאו שם טוב יותר.

דן שניט: הילה שנמצאת כאן אתנו היא נציגת הילדים ואני סבור שהיא תחדד את הדברים, ואני מוכן שתדבר על חשבון זמני.

דן שניט: בשנתיים האחרונות מאז שאני בתפקיד אני תמיד נכנס לאי-שקט מוטורי בתקופה הזאת שבין מאי-יוני ובין אוקטובר.

דן שניט: משרד הרווחה יודע בדיוק למה – משום שזאת התקופה בה התהליך של הכלים השלובים בין ההקצאות שמאפשרים לרשויות המקומיות ובין התהליך של סידור המכסות של הילדים בפנימיות מתרחש.

דן שניט: דווקא בתקופת שפל מבחינת הפעילות בכנסת, בתקופת הקיץ, קורים הדברים המסוכנים.

דן שניט: מה הדברים המסוכנים?

דן שניט: אותם דברים שגברת יעל דיין הדגישה בסוף דבריה – הלחץ על כל רשות מקומית שאין לה מספיק הוֹעָדוֹת (מכסות) כדי לסדר ילדים שעברו את כל תהליך האבחון ונמצא שחייבים ואין דרך אחרת וכשלו בכל דרך אחרת, על מנת לסדרם בפנימיות.

דן שניט: בהיעדר הוֹעָדָה כזאת הם צריכים לשקול מעין משפט שלמה, את מי להוציא אם הם רוצים לתת סידור למקרה קשה.

דן שניט: נכון שלכאורה אין בעיה עם מקרה קשה, אבל זה תמיד על חשבון מישהו.

דן שניט: לפני שנה או שנה וחצי מאחת הפנימיות בתל-אביב הגיע אלי מכתב מרגש ביותר מנערה בת 16 שהודיעו לה שחלפו 4 השנים ואין לה מקום, לאור הקיצוץ במכסות – והקיצוץ אז היה של כ-90 מכסות – והיא נדרשת בחודש יוני או יולי לחזור הביתה.

דן שניט: היא כתבה: מי אני?

דן שניט: אני חפץ?

דן שניט: מישהו שאל אותי איפה אני נמצאת היום?

דן שניט: מה הסיכויים הרגשיים שלי כרגע, אחרי שעברתי תהליך התאקלמות ואני בבית-ספר, אם אשלח חזרה לקהילה?

דן שניט: האם אני מסוגלת לעמוד בזה?

דן שניט: מי אני בכל המשחק הזה?

דן שניט: אני בסך הכול מעין כלי על המגרש של מישהו.

דן שניט: מכתב אינטליגנטי מאוד, בשפה של ילדה, איש לא כתב לה את זה.

דן שניט: באותו מקרה התערבנו והיא לא הוצאה כי היה ברור שזה יהפוך לאיזה קָזוּס בֶּלִי של מאבק.

דן שניט: יושבת כאן הילה ומייד אציע ליושבת-ראש לשמוע אותה דווקא בעיתוי הזה, שתוכל להמחיש לנו מה היתה המשמעות מבחינתה אילו היתה היום בת 5 מנצרת עילית שצריך לסדר אותה בפנימייה ומה המשמעות עבורה היום.

דן שניט: כל התמהמהות ומשיכת רגליים בפתרון של העניין הזה משמעותם שהרשויות המקומיות, תחת הלחץ, יעשו את הליך הוויסות הפנימי ואז נערות כמו הילה ואחרים יוצאו אחרי 3-4 שנים למקום שהם יוצאו ולא יוכלו למקסם את הרווח שיפיקו מן המסגרת אליה הגיעו.

דן שניט: זאת הטענה שלי, האבסורד הגדול, שיכולים למקסם את היתרון מהשהות שלהם דווקא כאשר התאקלמו היטב ומצאו את מקומם.

דן שניט: במקום להיות נרקומנית או משהו אחר היא מסיימת בגרות והולכת לצבא.

שלי יחימוביץ': אני מודה לך.

שלי יחימוביץ': אני מתנצלת מאוד על כך שעצרתי אותך, ומראש אני מתנצלת בפני יתר הדוברים.

שלי יחימוביץ': אנחנו בסד של זמנים כי בשעה 16:00 מתחילה המליאה ואנחנו צריכים לסיים עד אז.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שהדיון הזה ראוי להתייחסות הרבה יותר מעמיקה.

שלי יחימוביץ': אני מתנצלת על כך מעומק לבי.

שלי יחימוביץ': אנחנו מקיימים אותו באמת בסד של זמנים ומנסים איכשהו לצאת מכאן עם החלטות ועם ניסיונות להפעיל לחץ על המערכת כדי שתתקן את העוול הזה.

שלי יחימוביץ': אחרי הילה, שאני מקבלת את הצעתך ואשמע אותה בשמחה, אבקש מכולכם לצמצם את הדברים לכדי שתי דקות, פרט למר מוטי וינטר כמובן שיצטרך לענות על מגוון השאלות.

שלי יחימוביץ': שלום הילה.

שלי יחימוביץ': ממך לא אבקש לקצר.

שלי יחימוביץ': ספרי לנו בבקשה.

הילה: קוראים לי הילה ואני נמצאת מגיל 5 בפנימייה.

הילה: אני נמצאת 14 שנים בפנימייה.

הילה: את כל הילדות שלי וההתבגרות שלי עברתי בפנימייה.

הילה: אני יודעת שאילו הייתי יוצאת בכיתה ה' או ד' מן הפנימייה וחוזרת לביתי בנצרת עילית לא הייתי מסיימת בגרויות.

הילה: ההורים שלי נרקומנים, שנמצאים עכשיו במרכזי גמילה, אבל זה לא משנה.

הילה: הייתי הולכת בדרך שלהם כי לא היה מי שיציב לי גבולות, לא היה מי שיגיד לי מה לעשות.

הילה: גם אם יש תמיכה מהרווחה שעושים ביקורי בית זה לא עוזר מספיק, זה לא היה מאפשר לי להצליח.

הילה: הייתי מתדרדרת לסמים, הייתי הולכת בדרך של ההורים שלי – מה שאני רואה בבית הייתי עושה.

הילה: היום אני בת 19.

הילה: הייתי עשויה להידרדר לזנות כי אני לא גרה בשכונת זוהר וזה מה שאני רואה בעיניים.

הילה: אני קצת מתרגשת.

דן שניט: גם אנחנו מתרגשים, האמיני לי.

דן שניט: תרגישי טוב.

הילה: הפנימייה נתנה לי הרבה, הרבה מאוד.

הילה: היא תמכה בי מכל הבחינות, הן מבחינה רגשית, כלכלית, בית-ספרית.

הילה: אם זה עכשיו לסייע לי ללמוד לבגרויות, כשאני יודעת שבבית לא היה מי שיתמוך בי.

הילה: כאשר קשה לי במתמטיקה אני מתקשרת בטלפון למנהל: חזי, אני צריכה עזרה, ומייד עוזרים לי.

הילה: הם תומכים בי מכל הבחינות.

הילה: אני ממש מעריכה ומודה לאלוהים שאני נמצאת בפנימייה.

הילה: אני לא נמצאת בפנימייה בעקבות צו בית-משפט, יכולתי לעזוב.

הילה: גם אני הייתי צריכה בכיתה י"א לעזוב את הפנימייה, כי יצא חוק הקובע הגבלה של 4 שנים, אבל כתבתי מכתב חריף לכן לא הוציאו אותי.

הילה: חשוב לי להזכיר שאם הייתי יוצאת מהפנימייה, גם בכיתה י"א לא היה מי שיתמוך בי וידחוף אותי ללכת קדימה עוד ועוד.

הילה: גם בפנימייה אתה מגיע בשלב מסוים ליאוש בשל לימודים ולימודים ומסגרת, זה קצת מעצבן, אבל אתה פוקח עיניים ורואה שזה הכי שווה והכי כדאי.

הילה: להוציא ילדים מפנימיות זה המעשה הכי נורא שאפשר לעשות כי אין מי שיטפל בהם ואין מי שידאג להם.

הילה: אני עברתי הזנחה מצד ההורים שלי, בגלל זה הוציאו אותי לפנימייה.

הילה: עליכם לחשוב על החיוך של הילדים, שהולכים לחוגים, הולכים לשחק כדורגל, רוכבים על סוסים, נהנים.

הילה: תחשבו על החיוך שלהם ועל מה יוכלו להפסיד אם לא יהיו בפנימייה ויעברו הזנחה.

הילה: הם לא יצליחו בחיים.

הילה: אני מסיימת בקרוב בגרויות, הולכת לצבא ונכנסת לפרויקט "גשר".

הילה: פרויקט "גשר" מספק מקום מגורים לנערים ונערות שנזקקים לכך.

הילה: יש וילה בעפולה, יש מבנים בניר העמק.

מוטי וינטר: זה תוכנית המיועדת לסייע לילדים.

הילה: יש וילה בעפולה, אליה אני הולכת, שיחיו בה 8 אנשים, 4 בנים ו-4 בנות, במשך כל תקופת הצבא וגם שנה וחצי לאחר הצבא.

הילה: יעזרו לנו לעבור בחינה פסיכומטרית ולהוציא רשיון נהיגה.

הילה: זה מעין בית – יש לך לאן לחזור מהצבא ואתה לא מנותק.

שלי יחימוביץ': את לא מגיעה הביתה בכלל?

הילה: אני כן מגיעה הביתה.

הילה: עם כל מה שהיה לא עזבתי את המשפחה, תמיד הייתי ותמכתי.

הילה: זה בזכות הפנימייה, שאפשרו שאהיה בקשר עם המשפחה ולא גרמו להתרחקות.

שלי יחימוביץ': אני מודה לך, חשוב מאוד לשמוע אותך, מעבר למספרים ולמכסות.

שלי יחימוביץ': חבל ששר האוצר לא יושב כאן.

שלי יחימוביץ': נעשה סבב של דוברים.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת מכם לקצר.

אריה שורר: אני מנהל המחלקה לשירותים חברתיים בעיריית חדרה.

אריה שורר: אני רוצה לגעת בפן מסוים כהמשך לדבריו של ד"ר קדמן, שנגע בליבת העניין, וכמובן גם בהמשך למה שאמר חבר הכנסת רן כהן, ואני מצטרף לכל מילה.

אריה שורר: אני רוצה להתייחס דווקא לפן של העובד הסוציאלי, איש המקצוע.

אריה שורר: לבד מן העובדה – והזכיר פרופ' שניט – שאנחנו בעצם עושים פה משפט שלמה, אני רוצה להחמיר קצת ולהדגיש באיזו מידה לוקח איש המקצוע אחריות בקבלת ההחלטה להוציא ילד מביתו.

אריה שורר: זו החלטה קשה מאוד כשלעצמה, והוא לא עושה את זה לבד, אלא עם פורום גדול מאוד של אנשי מקצוע מתחום החינוך, מתחום הרווחה, מהשירות הפסיכולוגי וכן הלאה.

אריה שורר: ופתאום הוא מגיע למצב שהוא צריך לקבל החלטה קשה ולפעמים לא עומד לרשותו הכלי הפשוט ביותר להציל את הילד הזה מביתו, ממקומו הטבעי.

אריה שורר: עם זאת הוא מסכן את מקצועו.

אריה שורר: כאיש מקצוע הוא עשוי מחר להיות מובא לדין על כי ביצע תפקידו בצורה חלקית.

אריה שורר: בית-המשפט קבע שהוא חייב להוציא את הילד והוא לא יכול להוציא את הילד.

אריה שורר: אם יקרה למחרת משהו לילד הזה, מי יעמוד כאן לדין?

אריה שורר: לא המדינה תעמוד לדין כי אם העובד הסוציאלי.

אריה שורר: איך הוא יכול לקחת על עצמו אחריות כאשר ילד נמצא במצב כל-כך מסוכן והוא לא מסוגל לסייע לו, לא יכול להוציאו לשום מסגרת?

שלי יחימוביץ': כמה מכסות קוצצו אצלכם?

אריה שורר: הבעיה אחרת, ששיחקו כאן משחק.

אריה שורר: אני חבר בוועדות ויודע שמשרד הרווחה עושה תמרונים אין-סוף כדי להציל את המצב.

אריה שורר: הבעיה היא בחקיקה פשוטה ונכונה.

שלי יחימוביץ': אתה מדבר על הצעת החוק של חבר הכנסת רן כהן.

אריה שורר: כן.

אריה שורר: במשך 5 השנים האחרונות, בנוסף ל-109 מכסות שלנו השתמשנו בלמעלה מ-159 מכסות שמועברות מישוב לישוב.

אריה שורר: כאשר ישוב לא מסוגל לבצע מעבירים את המכסות שלו וזה נקרא "מכסות ויסות".

אריה שורר: במשך 5 שנים אנחנו משתמשים במכסות ויסות, ועכשיו הודיעו לנו שאנחנו יורדים מ-109 מכסות ל-84 מכסות.

אריה שורר: זה אבסורד.

שלי יחימוביץ': אתם משתמשים במכסות ויסות של אחרים.

שלי יחימוביץ': כלומר, הירידה עכשיו גדולה בהרבה בעצם ממה שכתוב.

אריה שורר: אולי נמשיך לקבל מכסות ויסות, אבל כללי המשחק לא נכונים.

פתחי אבו יונס: אני מנהל אגף הרווחה בעיריית סח'נין.

פתחי אבו יונס: קודם כול רציתי לחדד משפט שאמרת בהתחלה.

פתחי אבו יונס: החלטת הבג"ץ לא היתה בעקבות פניית ראשי מועצות מקומיות ערביות, אלא מנהלי מחלקות רווחה ערביות.

פתחי אבו יונס: זה חשוב, כי ההבדל עצום.

פתחי אבו יונס: אני מדגיש את זה כי השינוי הגיע מאנשי מקצוע ולא מפוליטיקאים.

פתחי אבו יונס: זה תוצאה ממהלך שיזם משרד הרווחה כאשר הציב במוקד את השירותים עם הפנים לקהילה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר למען הסדר הטוב, הפנייה שלכם היתה נכונה, צודקת ומוסרית.

שלי יחימוביץ': גם החלטת בג"ץ היתה נכונה, צודקת ומוסרית.

שלי יחימוביץ': מה שאנחנו אומרים כאן, שאי אפשר לתקן עוול בעוול.

פתחי אבו יונס: תוצאת הבג"ץ שבמקרים מסוימים גם בישובים ערבים היתה ירידה במכסות ובמקרים אחרים להיפך, וגם יש ישובים יהודים שקיבלו יותר מכסות.

שלי יחימוביץ': נכון, ראינו את הרשימה.

שלי יחימוביץ': אתה צודק.

פתחי אבו יונס: דבר שני, אין למנהלי רשויות הרווחה במגזר הערבי ספק שהפתרון נעוץ בחקיקה ולא בוויסותים או בשינויים.

פתחי אבו יונס: צריך להיות ברור שכל ילד שוועדה מקצועית, ועדת החלטה בישוב קבעה שהוא נזקק, שהוא ילד בסיכון, חייבים למצוא לו פתרון, ולא חשוב מאיזה מגזר ומאיזו עדה הוא מגיע.

פתחי אבו יונס: תודה.

נעמי אחימור: אני מעיריית ראשון-לציון.

נעמי אחימור: אני לא רוצה לדבר על טיפול בפנימיות מול טיפול "עם הפנים אל הקהילה".

נעמי אחימור: אני רוצה לברך דווקא על היוזמה של ההליכה לפרויקט "קהילה 2000" ו"עם הפנים לקהילה".

נעמי אחימור: אני סבורה אמנם שלא צריך לקצץ במקום אחר, אבל אני רוצה לברך על פרויקט "קהילה 2000".

נעמי אחימור: ועדת החלטה מקבלת החלטות לא רק על שילוב ילד בפנימייה, אלא מקבלת החלטות גם על פיתוח שירותים ומתן שירות וטיפול לילד גם בתוך הקהילה.

נעמי אחימור: לנו בראשון-לציון במשך שנים רבות היתה בעיה קשה, אולי בגלל גישת העובדים הסוציאליים ברשות המקומית, או אולי בגלל המדיניות והגישה של ראש העירייה שלנו.

נעמי אחימור: ראש העירייה שלנו נוקט בגישה שילד לא ייצא מן הקהילה ואנחנו העובדים הסוציאליים צריכים לעשות הכול כדי שיישאר בתוך הקהילה.

נעמי אחימור: ראש העירייה שלנו באופן חריג עשה דבר מה שלא נעשה באף ישוב אחר, הקים מסגרת בתוך הקהילה.

נעמי אחימור: הוא אמר: אני לא רוצה להוציא החוצה ילדים של תושבי ראשון-לציון, והקים בית בתוך העיר.

נעמי אחימור: משרד הרווחה בשלב מסוים עזר לנו אך בהמשך התנתק מאתנו.

נעמי אחימור: ראש העירייה ממשיך להפעיל את המסגרת הזאת.

נעמי אחימור: כפי שאמר ד"ר קדמן, כאשר יש מכסה פנויה ילדים ומשפחות לא קופצים עליה, להיפך.

נעמי אחימור: לנו בראשון-לציון תמיד היו תלונות הפוכות.

נעמי אחימור: נאמר שעל פנימייה משלמים סכום מסוים, ואילו בשליש מהסכום הזה אפשר לתת לילד להישאר בתוך הקהילה.

נעמי אחימור: בזכות התוכנית "קהילה 2000" ו"עם הפנים לקהילה" הצלחנו לפתח שירותים בתוך העיר.

נעמי אחימור: בראשון-לציון יש לנו כ-240,000 תושבים, מתוכם כ-50,000 הם ילדים בגילאים 0-18 שנים.

נעמי אחימור: זאת עיר מאוד-מאוד צעירה, עם המון ילדים.

נעמי אחימור: כפי שאמרה גברת דיין, יש תפיסה שראשון-לציון היא עיר במעמד סוציו-אקונומי גבוה יחסית, אך המצוקות קשות מאוד.

נעמי אחימור: יש לנו בשכונות מסוימות מצוקה מאוד-מאוד קשה.

נעמי אחימור: נכון שלא באים לתקן עוול בעוול, אך מצד שני, אני רוצה לשוב ולברך על התוכנית ומבקשת לא לפגוע בה.

נעמי אחימור: זה מאוד קריטי וחשוב מאוד.

נעמי אחימור: ילדים רוצים להישאר בבית, ההורים רוצים את הילדים קרוב לבית.

נעמי אחימור: אומרים כי באותו סכום כסף אפשר לתת שירות לארבעה ילדים במקום רק לילד אחד.

נעמי אחימור: זה לא בא במקום, עדיין יש מקרים שצריכים להוציא ילד מן הבית, ואנחנו עושים את זה, ונמשיך לעשות את זה.

נעמי אחימור: תודה.

אורית מוסל: אני רוצה להדגיש שכאשר מקצצים מכסות מקצצים גם את המכסות האפשריות לטיפול בקהילה, שלא יהיה ספק בדבר.

יצחק קדמן: את מה ימירו אם לוקחים מכסות?

יצחק קדמן: זה אבסורד.

אורית מוסל: כאשר אין מה להמיר אז אין מה להמיר.

יצחק קדמן: משרד הרווחה קבע בשלב מסוים, וקיבל את רשות האוצר, שניתן להמיר מכסה של פנימייה, שעולה X אלפי שקלים בחודש, להמיר אותה בכסף לשירותים קהילתיים.

יצחק קדמן: זה מבורך, אבל אם מבטלים את המכסה אין את מה להמיר אפילו.

אורית מוסל: גברת יעל דיין ציינה ש-17% מילדי תל-אביב מוכרים לשירותי הרווחה עקב מצוקות קשות, ומתוך אלה רק 4% יצאו לפנימיות.

אורית מוסל: זאת אומרת ש-96% מהילדים סודרו בסידורים קהילתיים.

אורית מוסל: אם יש 86,000 ילדים בעיר אנחנו מדברים על כ-500-550 ילדים בשנה שאנו נאלצים להוציא מן הבית.

אורית מוסל: אני אומרת "נאלצים" כי זה נעשה לאחר שמיצינו כל דרך אפשרית בקהילה למנוע הוצאתם מן הבית.

אורית מוסל: אנחנו עושים רבות, וגם ראש העירייה שלנו מן הסתם מאמין שטובת הילד לגדול בביתו ולא מחוץ לביתו.

אורית מוסל: אנחנו לא יכולים להימצא בחודש יוני עם 129 מכסות פחות מאשר היו לנו בשנה שעברה ולהחליט בעת הזאת של השנה מי כן ומי לא, לאחר שכבר היו ועדות החלטה – שהיום יש להן שֵם אחר ואנחנו מברכים על השם החדש.

אורית מוסל: קיימנו ועדות החלטה, התקבלו החלטות שילדים צריכים לצאת מן הבית.

אורית מוסל: איך נחזור אחורה?

אורית מוסל: מה נגיד לילד, מה נגיד להוריו אחרי שכבר קבענו שזאת טובתו, לאחר שמיצינו את כל האפשרויות האחרות?

אורית מוסל: אתן דוגמה אחת על ילד שנמצא עכשיו במרכז חירום.

אורית מוסל: דרך אגב, מרכז חירום זה לא מכסה, הודות לכך שאת זה המדינה מממנת גם ללא השתתפות הרשות המקומית.

אורית מוסל: ילד נמצא במרכז חירום כבר למעלה מחצי שנה וצריך להמשיך לפנימייה.

אורית מוסל: זה ילד בן 11.5 בלבד שנמצא שם בגלל שפגע מינית באחותו בת ה-7.5.

אורית מוסל: לדבריו של הילד בגיל 9 הוא עצמו נפגע מינית על-ידי בת דודתו הגדולה ממנו בשנתיים וחצי.

אורית מוסל: בהמשך החל לקיים פעילות מינית עם בן דודו, בן גילו, דבר שהוביל בהמשך לפעילות מינית משותפת גם עם אחותו ועם בת דודתו.

אורית מוסל: הקטין עבר במרכז החירום אבחון פסיכו-דיאגנוסטי, שקבע שיש לו יחסי אוביקט פגועים ולכן הוא חייב להיות במסגרת מכילה וקטנה וטיפולית על מנת שלא ימשיך לפגוע בילדים אחרים.

אורית מוסל: הילד נמצא במרכז חירום כבר הרבה מעבר לזמן המוקצה לו.

אורית מוסל: הוא אמור ב-1 בספטמבר להיכנס לפנימייה טיפולית.

אורית מוסל: כבר יש פנימייה טיפולית המיועדת לו ומוכנה לקבל אותו, אבל אין לנו מכסה עבורו כי קיצצו לנו 129 מכסות, והיום הוא נמצא במרכז חירום ללא מכסה כי כפי שציינתי מרכזי חירום הם ללא מכסה.

אורית מוסל: כמו הילד הזה יש לי כאן עוד דוגמה על מ"ז ונ"ג וד"מ וק"מ, אין-ספור סיפורים שכל אחד מהם קשה יותר מקודמו.

אורית מוסל: אני מבקשת את מה שביקשו קודמי בדיון, לאפשר לכל ילדי תל-אביב שהיו בשנה שעברה בפנימייה, למעט מסיימי י"ב שחוזרים לקהילה, להמשיך בפנימייה, ולמי שמיועד לצאת וכבר עבר ועדת החלטה לאפשר לצאת לפנימייה ב-1 בספטמבר.

אורית מוסל: העובדים הסוציאליים מתקשים לעמוד בגזרה הזאת, והמשפחות והילדים – פי כמה וכמה.

אורית מוסל: תודה.

מוטי וינטר: ראשית, ברכותי על מינויך.

מוטי וינטר: אנחנו עובדים תמיד יד ביד עם הוועדה.

מוטי וינטר: ניתן לך את כל האינפורמציה ונסייע לך ככל האפשר בתחום עיסוקנו.

מוטי וינטר: לגופו של עניין, בהמשך אתן תשובות מעשיות אז אל תדאגי אם קצת אאריך, אבל אני מבקש לומר כמה משפטים.

מוטי וינטר: כפי שאמר ד"ר יצחק קדמן, אני נמצא בריטואל השנתי הזה כבר שנים רבות.

מוטי וינטר: בתקופה האחרונה התבוננתי בעיניים נוצצות על תהליך הבחירות ואמרתי: הנה באה גאולה וסוף-סוף מתייחסים אלינו, והנה שוב אני מגיע לריטואל הזה.

שלי יחימוביץ': זה בגלל שמפלגת העבודה לא ניצחה בבחירות.

מוטי וינטר: אין לי עמדה בעניין זה.

מוטי וינטר: הבנתי מהחגיגה הכללית שכולם חברתיים.

מוטי וינטר: אני פקיד ממשלתי, עובד סוציאלי כמו שאר חברי, ואנחנו צריכים לעשות מלאכתנו בהתאם לתנאים הקיימים.

מוטי וינטר: רק לצורך ההדגמה, לפני שאני מתחיל את דברי, בעקבות הנתונים שהוצגו כאן, אל"ף, לא קוצצה אף מכסה ב-3 השנים האחרונות, כולל עכשיו.

מוטי וינטר: ד"ר יצחק קדמן אמר שבתל-אביב היה קיצוץ של 40%.

מוטי וינטר: אנחנו בדקנו, בסוף שנת 2005 הוחזרו 23 מכסות; בבאר-שבע בסוף 2005 הוחזרו 9 מכסות; ובחדרה הוחזרו 17 מכסות.

שלי יחימוביץ': איך זה מתיישב?

אריה שורר: הוא מדבר על מכסות ויסות, לא מכסות רגילות.

אריה שורר: אל תטעה את הוועדה.

מוטי וינטר: חברת הכנסת יחימוביץ' לא בקיאה בחומר.

מוטי וינטר: אני נותן לה נתונים, ואסביר.

מוטי וינטר: מדי שנה אנחנו מקצים מכסות חוץ-ביתיות על-פי קריטריונים.

מוטי וינטר: לעיריית תל-אביב אין המספר שהיא מוציאה.

מוטי וינטר: נניח שהקצינו לה 390 מכסות בהתאם לקריטריונים, וכך גם לחדרה, אנחנו חייבים להקצות את התקציבים שלנו על-פי קריטריונים שוויוניים.

מוטי וינטר: חלק מן הרשויות מוציאות יותר וחלק מהן מוציאות פחות.

מוטי וינטר: למשל הרשויות הערביות, בגלל העניין התרבותי, העדיפו שלא להוציא ואז הצטברו חלק גדול מן המכסות שלא נוצלו במגזר הערבי והועברו בסוף השנה בגין אי-ניצול לרשויות אחרות, כולל לעיריית תל-אביב שקיבלה הרבה מאוד מכסות.

מוטי וינטר: ולמרות שהוספנו לעיריית תל-אביב 66 מכסות לפני שנה, אחרי הוויסות הם החזירו לנו 23 מכסות.

יצחק קדמן: אתה חושב שילד זה יוֹ-יוֹ?

מוטי וינטר: לא זה הדיון, אבל אני רוצה שיידעו את הנתונים.

מוטי וינטר: כאשר אתה מדבר על קיצוץ 40% תדע על מה אתה מדבר.

441: לא החזרנו מכסות.

מוטי וינטר: רבותי, אפשר לבדוק אותי.

מוטי וינטר: לא אעיז לבוא לכנסת מבלי לבדוק את כל הנתונים.

מוטי וינטר: בכל הדיונים סביב השולחן הזה, עם כל יושבי-הראש, התברר שהנתונים שלנו תמיד נכונים.

מוטי וינטר: אבל זה לא הנושא שאני רוצה לדבר עליו.

מוטי וינטר: אנחנו נמצאים בסד.

מוטי וינטר: בעקבות הריטואל השנתי הזה – וחבר הכנסת רן כהן שנכנס עכשיו תמיד עזר לנו בנושא ההשמה החוץ-ביתית – טענו שצריך לשנות את המצב, שלוחצים אותנו כל הזמן לסידור החוץ-ביתי, ולפני שנתיים וחצי עשינו מהפך בעניין.

מוטי וינטר: ביקשנו ממשרד האוצר, וקיבלנו אישור ללכת למדיניות אחרת – "עם הפנים לקהילה" – שאפשרה הגמשה מלאה של המכסות לרשויות המקומיות.

מוטי וינטר: כל החומר קיים ואני מבקש ממך לקיים דיון בעניין זה.

אריה שורר: הגמשה של 20%.

שלי יחימוביץ': אפסיק אותך, ברשותך, כיוון שאני הכי לא מיומנת כאן בחומר.

שלי יחימוביץ': האם הסידור הקהילתי בא על חשבון הסידור החוץ-ביתי?

מוטי וינטר: כן.

מוטי וינטר: על-פי החלטה, אם לרשות המקומית היו למשל 50 מכסות, היא יכלה להחליט עד לגובה של 20% להשתמש בכסף לסידור קהילתי.

שלי יחימוביץ': כל רשות החליטה לגבי עצמה?

מוטי וינטר: כן, כל רשות החליטה מה המדיניות שלה.

מוטי וינטר: אני מבקש להציג בפניך את כל הנתונים.

מוטי וינטר: היום יש לנו ממצאים בדוקים ונוכל להציג אותם בפני הוועדה.

מוטי וינטר: חבל לבזבז על זה כרגע זמן.

מוטי וינטר: אני רק ממחיש – אם לרשות המקומית היו 50 מכסות והחליטה להמיר 3 או 4 או 5 ולפתח שירותים קהילתיים היא היתה זכאית, וניתן להמיר את זה בחזרה למכסה.

מוטי וינטר: זאת ההחלטה.

מוטי וינטר: כפי שאמרו גברת נעמי אחימור מראשון-לציון ומר פתחי אבו יונס מסח'נין, זה המיר 18, זו המירה 60, כל אחד המיר ופיתחו שירותים קהילתיים, לא לילד אחד אלא למאות ילדים.

שלי יחימוביץ': למה בכלל ההמרות האלה?

שלי יחימוביץ': למה הם צריכים לבוא אחד על חשבון השני?

שלי יחימוביץ': למה שלא יהיה תקציב לשירותים קהילתיים ותקציב להשמה חוץ-ביתית?

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שהסידור החוץ-ביתי נורא חשוב, ואני בטוחה שהטיפול הקהילתי נורא חשוב.

שלי יחימוביץ': למה משפט שלמה הזה?

מוטי וינטר: הבעיה שבדיונים בכנסת מדברים תמיד על הסידור החוץ-ביתי, יש יותר כוח פוליטי לצד החוץ-ביתי.

שלי יחימוביץ': טונות של כוח פוליטי לסידור החוץ-ביתי?

מוטי וינטר: גברתי היושבת-ראש, אני יושב כאן זמן רב ואומר לך שאני יזמתי דיון על הטיפול הקהילתי, וכפי שאמר חבר הכנסת מרגי הם אישרו לנו, וגם חבר הכנסת רן כהן השתתף כאן בדיון על התוכנית "עם הפנים לקהילה" ובירך אותנו.

רן כהן: נכון, אבל לא על החשבון הסידור החוץ-ביתי.

מוטי וינטר: למה הם בירכו אותנו?

מוטי וינטר: למה 199 לשכות מתוך 260 הולכות היום על העניין הזה?

מוטי וינטר: משום שהגיעו למסקנה שהתוכנית טובה לילדים וטובה להם ותאפשר להם הגמשה תקציבית.

מוטי וינטר: אני לא רוצה להיכנס כעת לפרטי התוכנית.

מוטי וינטר: אשמח להציג לכם אותה במפורט ולתת לכם נתונים ותוכלו לבקר מה שתרצו.

מוטי וינטר: בעקבות שינוי הגישה עלו כל מיני דברים כי התוכנית הזאת חוללה מהפכה בכל שדרות העבודה שלנו.

שלי יחימוביץ': התכנסנו עכשיו כדי לדון בבעיה אקוטית בוערת, בכיבוי שרפה.

שלי יחימוביץ': אלמלא כן לא היינו מקיימים את הדיון הרציני הזה בצורה כה חפוזה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לשאול אותך איך אני יכולה לעזור לך, איך אנחנו כוועדה יכולים לעזור לך.

מוטי וינטר: אגיד לך קודם כול איך אני יכול לעזור לך ואחר-כך נראה מה את צריכה לעזור לי.

רן כהן: אני רוצה להגיד רק משפט אחד, ואני בטוח שמר מוטי וינטר ופרופ' שניט לא יערערו עליו.

רן כהן: בין המגמה של הפנים לקהילה וטיפול בקהילה ובין המגמה של הוצאה לטיפול חוץ-ביתי יש השלמה, אין כאן תחליפיות.

רן כהן: בית-המשפט לעולם לא מחליט להוציא ילד מחזקת הוריו אלא אם כן אין שום דרך אחרת אלא להוציאו.

דן שניט: זה גם ההנחיה של ועדות ההחלטה.

רן כהן: לכן "עם הפנים לקהילה" לא יעזור כלל לאותו ילד.

רן כהן: או שיש לו מקום להיות מחוץ לבית או שאין לו, ואם אין לו – יאנסו אותו, יכו אותו, ישפילו אותו, יקרעו אותו לגזרים.

רן כהן: אותו דבר לגבי ועדת ההחלטה.

רן כהן: ועדת ההחלטה הרי לא מורכבת מקבוצת אנשים רעים שמחליטים להוציא ילד מביתו, אלא אנשים שזה מקצועם, שבהסכמת אחד מן ההורים לפחות, אם אני לא טועה, מחליטים להוציא את הילד כי אין לו פתרון בקהילה.

רן כהן: לא בגלל שיש פתרון בקהילה ומחליטים להוציא אותו.

דן שניט: זה הקריטריון בוועדות ההחלטה.

רן כהן: זה הקריטריון, שאין לו פתרון בקהילה.

רן כהן: לכן המגמה נכונה, ורוב ילדי ישראל הזקוקים לטיפול מטופלים בקהילה.

רן כהן: אנו מודאגים לא מזה, אלא מכך שמשרד האוצר משתמש בזה – ולצערי משרד הרווחה נכנע לו מידי פעם בשל סיבות תקציביות – האוצר אומר:

רן כהן: אני רוצה לקבוע בעניין זה מכסות ולא לפעול על-פי החלטה של בית-המשפט.

רן כהן: זה לא סביר בשום פנים ואופן.

מוטי וינטר: לא הוגן להציג נושא כל-כך מורכב בשתי דקות.

מוטי וינטר: אנא הרשי לי בדיון אחר, כאשר יהיה לך יותר זמן, להציג לך את כל הדברים ונוכל להתייחס.

מוטי וינטר: חבר הכנסת רן כהן הציג את הצעת החוק שלו.

מוטי וינטר: אמרתי: למה אתה מדבר רק על ההשמה החוץ-ביתית?

מוטי וינטר: למה כאשר ועדת החלטה באה לדון לא יהיה לה כסף גם לטיפול הקהילתי?

מוטי וינטר: למה רק טיפול חוץ-ביתי?

מוטי וינטר: אבל נעזוב את זה.

רן כהן: כי לא ממירים מהקהילה לטיפול חוץ-ביתי, אלא ממירים מהחוץ-ביתי לטיפול הקהילתי.

שלי יחימוביץ': מר מוטי וינטר, אשמע אותך בהרחבה ונעסוק בנושא הזה לעומקו, ובכל זאת אני מבקשת ממך להתמקד במה שעומד באופן דחוף על סדר יומנו.

מוטי וינטר: האמיני לי שזה קשור.

מוטי וינטר: אבל אני אסכם, בגלל שאין לך זמן, ואגיד מה אנחנו מציעים.

שלי יחימוביץ': לא שאין לי זמן, אלא אין זמן.

שלי יחימוביץ': זה לא שאני ממהרת מכאן לאיזה בילוי.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת שתסכם.

יצחק קדמן: גם לילדים אין זמן.

מוטי וינטר: גיבשנו הצעה שיש לה מספר חלקים.

מוטי וינטר: ראשית, הקריטריונים יישארו כפי שהם, כך הורה לנו בג"ץ.

מוטי וינטר: שנית, אנחנו מציעים שבשנה הנוכחית כל רשות מקומית תישאר באותו גובה מכסות שהיה לה.

מוטי וינטר: רוצה לומר, כל אותן רשויות שתקציבן הופחת יוכלו להשתמש באותו גובה תקציב שהיה להן בשנה שעברה.

מוטי וינטר: אנחנו רואים בשנה הזאת שנת גישור של מכסות.

שלי יחימוביץ': למה לא אמרת את זה בהתחלה?

שלי יחימוביץ': למה עינית אותנו?

מוטי וינטר: דבר שלישי, אנחנו נבחן במהלך השנה הקרובה יישום רפורמה בוועדות תכנון טיפול ובניית קריטריונים מחודשים להוצאה חוץ-ביתית.

מוטי וינטר: אנחנו מעריכים שבעקבות הרפורמה שאנחנו מתכננים נוכל להגיע, בהנחה שתהיה לנו הבנה עם האוצר, למצב שכל ילד שיידון במסגרת ועדת החלטה, בהתאם לקריטריונים המחודשים, וועדת תכנון טיפול – קרי: ועדת החלטה – תחליט שעליו לצאת מן הבית יוכל לצאת מן הבית.

מוטי וינטר: זאת ההצעה שלנו.

יצחק קדמן: תחמירו את הקריטריונים?

מוטי וינטר: נלך על הקריטריונים ברוח העקרונות של "עם הפנים לקהילה".

יצחק קדמן: ומה יהיה עם ילד הזקוק לפנימייה?

מוטי וינטר: מר קדמן, שפכת כאן הרבה מאוד דברים.

מוטי וינטר: אין לי זכות ואין לי זמן להתמודד עם הטענות שלך.

מוטי וינטר: יש לי הרבה מה להגיד בעקבות הדברים שלך ושל גברת אורית מוסל, יש לנו הרבה מה להגיד.

מוטי וינטר: לצערי יש לנו הרבה מאוד נתונים.

שלי יחימוביץ': יש לנו הרבה דברים להגיד ואנחנו נקיים על כך דיון נפרד.

מוטי וינטר: כפקידי ממשלה התפקיד שלנו לעשות את מה שאנחנו יכולים וזה מה שאנו מציעים לעשות.

מוטי וינטר: אנחנו נמשיך לפעול ברוח המדיניות שלנו.

מוטי וינטר: אני מקווה שיהיה לנו שר.

מוטי וינטר: בינתיים אנחנו עושים מה שאנחנו יכולים.

מוטי וינטר: עשינו הרבה מאוד בשנים האחרונות בגין התוכנית "עם הפנים לקהילה" ויש לי המון מה להגיד, אבל אני לא יכול להגיד כעת.

מוטי וינטר: אבל לפחות לגבי מה שביקשת זאת התשובה.

441: זה לא אחד מול השני.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לחדד את העניין.

שלי יחימוביץ': אנחנו יוצאים מכאן עם אמירה שלך, ואני מניחה שהיא מגובה גם תקציבית - -

מוטי וינטר: בוודאי.

שלי יחימוביץ': - - שבשנה המתחילה בספטמבר לא יהיו שינויים במכסות בכל הרשויות המקומיות.

מוטי וינטר: לגבי אלה שהופחתו.

מוטי וינטר: אלה שקיבלו – קיבלו.

שלי יחימוביץ': לגבי אלה שהופחתו, כמובן לא לגבי אלה שנוספו להם מכסות.

שלי יחימוביץ': אני סבורה שנוכל להסתפק בזה.

441: אני מבקשת לשמוע את עמדת משרד הרווחה על הצעת החוק של חבר הכנסת רן כהן.

שלי יחימוביץ': מר מוטי וינטר, קודם כול אני מודה לך.

שלי יחימוביץ': אני מודה שבמה

שלי יחימוביץ': לך דבריך חשבתי איך להסביר כמה קשה יהיה למצוא פתרון מידי ומהיר.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להעיר הערה אחת כללית.

שלי יחימוביץ': אמרת שבמהלך מערכת הבחירות כולם דיברו על חברה ונשבו רוחות אופטימיות.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להשבית את השמחה.

שלי יחימוביץ': הממשלה הזאת היא לא ממשלה חברתית, וגם הקואליציה זאת לא ממש חברתית, למרות שלכאורה כל הרכיבים שלה חברתיים.

שלי יחימוביץ': יש לנו שר אוצר לא חברתי, יש לנו ראש ממשלה לא חברתי, יש לנו יושב-ראש קואליציה לא חברתי ועולם כמנהגו נוהג.

שלי יחימוביץ': אני יכולה להגיד לך כחברה בקואליציה, עם נטיות אופוזיציוניות כמובן, שכל ניסיון לשינוי וכל ניסיון להשפיע, בוודאי ב-2006, על התקציב ועל חוק ההסדרים היה סיזיפי, כאילו אני חברה באופוזיציה.

שלי יחימוביץ': אני לא רוצה לזרוע כאן דמורליזציה, אבל אני רוצה להיות ריאלית.

רן כהן: רק לשם התיקון, כמה הישגים בכל זאת היו לנו.

מוטי וינטר: כפקיד בממשלה אני כמובן לא יכול להגיב על מה שאמרת, אבל דבר אחד אני רוצה לציין ששכחתי לומר.

מוטי וינטר: בתוכנית שלנו יש עוד מרכיב אחד, יישום מסקנות ועדת שמיד.

מוטי וינטר: המלצות הוועדה מדברות על הקצאת מאות מיליוני שקלים שנמצאים כרגע, למיטב ידיעתי ועל-פי מה שקראתי בעיתון, בראשותו של השר אלי ישי.

מוטי וינטר: מבחינתנו התוכניות שגיבשנו בוועדת שמיד, שהן ברוח "הפנים לקהילה", בהחלט עשויות להיות מרכיב נוסף להתמודדות עם המצב.

מוטי וינטר: ונקודה אחרונה בתשובה לחבר הכנסת רן כהן.

מוטי וינטר: התוכנית "עם הפנים לקהילה" וכל מה שעשינו היו יוזמה שלנו.

מוטי וינטר: לא נכנענו למשרד האוצר בכלל, אלא זאת היתה יוזמה שלנו.

מוטי וינטר: עשינו דברים שהאמנו בהם ואנחנו מאמינים בהם.

מוטי וינטר: כאשר האוצר הצטרף אלינו רק שמחנו.

רן כהן: ההמרות מטיפול חוץ-ביתי לפעילות בקהילה היו יוזמה של משרד האוצר.

מוטי וינטר: חד-משמעית – לא.

מוטי וינטר: אל תיקח את זה מאתנו.

מוטי וינטר: הם הלכו אתנו יחד.

מוטי וינטר: אל תאשים אותם במה שהם לא אשמים.

רן כהן: זאת הגישה שלי ואני אומר את גישתי.

שלי יחימוביץ': מר מוטי וינטר, אני מודה לך מאוד, ואני מודה לך שבאת עם פתרון, לפחות פתרון מידי ובהול וזמני.

מוטי וינטר: גם זה על דעת האוצר.

שלי יחימוביץ': זה כמובן לא פוטר אותנו מלהמשיך לדון.

שלי יחימוביץ': ברור לי לחלוטין שלא היית אומר את הדברים בצורה כה חד-משמעית בלי גיבוי של משרד האוצר.

שלי יחימוביץ': אני ממש מודה לך על כך.

שלי יחימוביץ': אנחנו כמובן פותחים בזה דיון מחודש לגבי השנה שלאחר מכן.

קריאה: עד אז יהיה חוק.

רן כהן: הייתי רוצה לבקש מכם שתערערו על החלטת הממשלה להתנגד להצעת החוק שלי.

מוטי וינטר: כיוון שאין לנו שר אז אני לא יודע מה יגיד השר.

אורית מוסל: ראש הממשלה הכריז בכנס בבאר-שבע לפני שנתיים שהוא תומך בחקיקה.

אורית מוסל: אז הוא היה שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

שלי יחימוביץ': אנחנו עומדים לפני סיום.

שלי יחימוביץ': מר מוטי וינטר, תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אנחנו נזמין אותך לכאן עוד הרבה עד שיימאס לך כבר לפרוס בפנינו הכול ביסודיות.

441: אני מבקשת שיתקיים דיון על הוועדה שבראשה עומד השר אלי ישי, לגבי התקציב הייחודי שהוא קיבל לילדים בסיכון, 200 מיליון שקלים.

חנן פריצקי: התקציב גדל מדי שנה, מ-200 ל-400 ל-600 ול-800 מיליון שקלים.

441: הוא קיבל כמה מאות מיליוני שקלים תחת הכותרת טיפול בילדים בסיכון.

יצחק קדמן: אין שום הגדרות מה זה כולל.

441: אני מבקשת מיושבת-ראש הוועדה לדון בסכומים הללו ובעניין הספציפי הזה.

441: לפי דעתי יש כאן עניין לא תקין.

441: למיטב ידיעתי יש ועדה שתחליט על הקצאת הכסף, שבראשה עומד מקבל הכסף.

441: על-פי כל הבדיקות שעשינו, לפחות לגבי תל-אביב, 80% מהכסף הזה יהיה ייחודי וייעודי לאוכלוסייה החרדית.

רן כהן: אני רוצה לומר רק משפט אחד.

רן כהן: קודם כול, גברתי היושבת-ראש, ברכות לך על יוזמת הדיון, וכך גם לגברת יעל דיין ולכולם, כי באמת נמצא כאן פתרון, אמנם פתרון ביניים.

רן כהן: הפתרון הממשי, לעניות דעתי, אף-על-פי-כן ולמרות הכול, נמצא בחקיקת החוק.

רן כהן: אני מסכים עם מר מוטי וינטר שטוב לו יכולנו להשלים לאחר מכן את החקיקה כדי שגם הטיפול בקהילה יהיה מבוצר מבחינה תקציבית וילד הזקוק לטיפול יקבלו אוטומטית, כאילו זה תרופה לחולה.

רן כהן: היום אנחנו מתקדמים גם בעניין הזה.

רן כהן: אבל בואו נעבור את המשוכה.

צביקה הוזליך: למה לא תלך לזה במקביל?

שלי יחימוביץ': סליחה, אנחנו לא פותחים כאן דיון.

רן כהן: אי אפשר.

רן כהן: האמן לי, יש מעט אנשים המנוסים בחקיקה חברתית כמוני ואני אומר לך, הסיכוי היחיד הוא ללכת צעד אחר צעד, לשים את הרגל ואחר-כך להתקדם.

יצחק קדמן: קודם כול, רק כדי לבשר לכם, יש הצעת חוק נוספת העוסקת בסל שירותים של מימוש זכויות הילד.

יצחק קדמן: היא מתייחסת לאו דווקא לפנימיות אלא לסל כולל, וזה נכון, וזה הכיוון.

יצחק קדמן: אני מקווה שגם את הצעת החוק הזאת נקדם בכנסת הנוכחית.

יצחק קדמן: אני רוצה קודם כול לברך את הוועדה שיש לה כבר הישג ראשון בעקבות הישיבה היום.

יצחק קדמן: חרב היתה מונחת על הצוואר, והחרב הוסרה, ובין השאר הודות להתכנסות הוועדה ומה שקדם לה.

יצחק קדמן: אני סבור שהוועדה יכולה להתגאות בכך.

יצחק קדמן: אני מודה למר מוטי וינטר שהביא את ההישג הזה היום, וגם לאנשי האוצר השותפים לעניין.

יצחק קדמן: זה בשורה טובה מאוד לילדים.

יצחק קדמן: זה דוחה את רוע הגזרה בשנה, ושנה בחייו של ילד זה הרבה מאוד זמן, ואני מברך על השקט.

יצחק קדמן: זה לא פותר את הבעיה היסודית יותר, שתיפתר רק בהצעת חוק מתאימה, שאני מקווה שמשרד הרווחה לא יתנגד לה כי היא לא באה על חשבון הקהילה.

יצחק קדמן: גם אם ניתנים שירותים בקהילה תמיד יהיו ילדים שיצטרכו סידור פנימייתי.

יצחק קדמן: כאשר מדובר בילדים אני מציע לא ללכת לפי אופנות, פעם קהילה ופעם פנימייה, אלא ללכת על-פי הצרכים של הילדים.

יצחק קדמן: את הפתרונות צריך לתפור לפי הצורך של הילד, ולא להיפך, כפי שפעמים רבות נעשה.

יצחק קדמן: מי שחושב שפתרון בקהילה זול יותר מפתרון בפנימייה שוגה באשליות.

יצחק קדמן: אם רוצים לתת פתרון אמיתי לילדים בקהילה זה עולה לא פחות מאשר פתרונות בפנימיות.

יצחק קדמן: אל יחשוב מישהו שכך חוסכים כסף.

שלי יחימוביץ': ד"ר קדמן, תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת לסכם.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת רן כהן ואני ניפגש עם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת משה שרוני, ונבקש ממנו להעביר את הצעת חוק לטיפול הוועדה לזכויות הילד.

שלי יחימוביץ': דבר נוסף, שאף הוא דחוף למדי ודורש דיון יסודי יותר – הוא לא נוגע למקצתכם אבל בוודאי ייגע בכם – הוועדה הזאת תקיים דיון על אופן הטיפול בילדים בתקציב המדינה כדי שנוכל להגיע לדיונים על תקציב 2007 עם דרישות כספיות יותר קונקרטיות בכל הנוגע לילדים וגורלם בכל המשרדים השונים, לא רק במשרד הרווחה.

שלי יחימוביץ': אני איעזר בד"ר יצחק קדמן לצורך העניין הזה.

יצחק קדמן: יש לי רק בקשה אחת לפרוטוקול, ללא קשר לעניין הזה.

יצחק קדמן: לפני הישיבה כאן ניהלתי שיחה ארוכה עם ראש עיריית שדרות, שביקש ממני להביא את דבריו גם לישיבה כאן.

יצחק קדמן: מצבם של הילדים בשדרות קשה ביותר.

יצחק קדמן: הוא נכנס אתי לפירוט, מה קורה לילדים שם בגלל חרדות ומצוקות.

יצחק קדמן: אני סבור שצריך למצוא דרך להקל על הילדים בשדרות.

יצחק קדמן: אנחנו לא יכולים לפתור את כל הבעיות של חוץ וביטחון, אבל מוכרחים להתייחס לבעיות של הילדים.

שלי יחימוביץ': אני מודה לך.

שלי יחימוביץ': תודה רבה לכולכם.

שלי יחימוביץ': הישיבה נעולה.