הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 17, פרוטוקול מספר , 2009-01-20 10:00

רן כהן: שלום לכולם.

רן כהן: זו ישיבת פרידה שלי גם מהכנסת וגם מהוועדה.

רן כהן: לצערי, הטיפול בכל הקשור להבאת עובדים זרים ממדינות רחוקות והאופן שבו הם מובאים לארץ, לוקה מאד בחסר.

רן כהן: בעבר הבעתי תרעומת על העובדה שהממשלה, מזה שלוש שנים, אינה מקיימת את החלטותיה שלה בקשר לכך.

רן כהן: לא מתקיימות ההחלטות של הממשלה, שהחליטה מספר פעמים לייבא עובדים זרים דרך הIOM..

רן כהן: הכוונה הזו בעצם לא מתקיימת.

רן כהן: היתה לנו כבר ישיבה בעניין הזה ביולי שעבר, וכבר אז בסיכום הישיבה אמרתי שהממשלה נכשלה באי קיום ההחלטה שלה להפעיל את יבוא העובדים הזרים דרך ה-IOM, ובעניין הזה אין לנו ברירה אלא להתרעם על בזבוז הזמן והכשלים שחלו בעניין הזה.

רן כהן: בעינינו, ההחלטה לייבא עובדים דרך IOM היא החלטה נכונה, ואני מוסיף עכשיו: ומאוד מאוד מצער שהיא לא התקיימה.

רן כהן: הסיבה היא מאוד מאוד פשוטה וכל אחד שיושב כאן מבין את זה: יבוא העובדים, כאשר הוא נעשה על ידי גורמים פרטיים לחלוטין, אינטרסנטיים, נעשה בדרך החשוכה, האנטי מוסרית והמושחתת ביותר שאפשר להעלות על הדעת.

רן כהן: כי העובדים בעצם הופכים להיות כלי לסחטנות כספית של אלפי דולרים, לא בגין ניצול עבודתם, אלא רק בגין אשרת ההבאה שלהם לישראל לעבודה.

רן כהן: הכספים הללו מתגלגלים במאות מיליונים ואולי אפילו במיליארדים.

רן כהן: כי כלכלה שחורה, בכל משמעות היא שחורה, גם בלתי חוקית, גם שחורה בזיהום המוסרי שלה, גם שחורה בכך שהיא משחירה את פניה של מדינת ישראל ברבים.

רן כהן: לכן הממשלה, בצדק, קיבלה גם את דעתנו בעניין הזה מלפני שנים, שייבוא העובדים דרך ה-IOM וגם המיון שלהם בארצות המוצא על ידי השגרירויות שלנו, הוא בעצם המוצא הנכון כדי לייבא את העובדים המתאימים, המיומנים, המוכשרים ושדרך הבאתם תהיה בדרך מוסרית וחוקית.

רן כהן: הישיבה הזאת באה לבחון בעצם מה הוא מצב הדברים היום ונמצאות איתנו כאן

רן כהן: ממשרד החוק עורכת הדין אסתר אפרת סמילג, מהמחלקה המשפטית, רויטל מלי דנקר, מהמחלקה הקונסולרית, וגם נטליה אייזנפלד, מהלשכה המשפטית.

רן כהן: אני מבקש באמת, עורכת הדין אסתר, תציגי את הדברים איך הם נראים היום.

רן כהן: מאחר שהישיבה משודרת אז אולי גם תאמרי מה את עושה במשרד החוץ.

אסתר אפרת סמילג: אני סגנית היועץ המשפטי ומנהלת מחלקות אמנות במשרד החוץ.

אסתר אפרת סמילג: בעקבות כל ההחלטות שהיו הייתה ועדה בין משרדית, בהשתתפות כל משרדי הממשלה ובראשות גברת שושנה שטראוס שנמצאת כאן ממשרד התמ"ת.

אסתר אפרת סמילג: ביחד עם כל המשרדים הכנו טיוטה שהייתה אמורה להישלח לכל המדינות, כדי לענות על ההחלטה.

אסתר אפרת סמילג: הכנו בעצם שני מסמכים.

אסתר אפרת סמילג: אחד מסמך מיוחד לתאילנד, כי בתאילנד כבר היה משהו.

אסתר אפרת סמילג: יש הסכם.

רן כהן: בין המדינות.

אסתר אפרת סמילג: לא, אין הסכם בין – הטיוטה שהכנו הייתה לטיוטה של הסכם בין מדינת ישראל, בין ממשלת ישראל לממשלת תאילנד.

אסתר אפרת סמילג: המסמך הזה נועד להיות השלמה למסמך שכבר קיים וכבר חתום בין ממשלת תאילנד לבין IOM, שבאותו מסמך כבר גם כן היה איזשהו נספח שממשלת ישראל גם כן מברכת עליו.

אסתר אפרת סמילג: אבל מכיוון היו טענות שחסרה החוליה של המשולש של בין ממשלת ישראל לבין ממשלת תאילנד, אז ניסחנו טיוטה כזאת, שלחנו אותה לתאילנד, שלחנו אותה באוגוסט 2008.

רן כהן: רק כדי שאני אבין, אסתר.

רן כהן: אני מבין שכדי שההסכם יהיה מלא צריכים להיות בעצם שני הסכמים.

רן כהן: הסכם אחד של ישראל עם IOM והסכם אחד של ישראל עם המדינה, במקרה הזה תאילנד, שממנה מביאים את העובדים.

רן כהן: אני צודק?

אסתר אפרת סמילג: ההתרשמות שלנו הייתה אחרת.

אסתר אפרת סמילג: ההתרשמות שלנו הייתה שאפשר היה – אפשר היה מבחינת ממשלת ישראל להתחיל להפעיל.

אסתר אפרת סמילג: ככל שאנחנו יודעים אפשר היה להתחיל להפעיל את ההסכם, את העבודה של ה IOM ביחד עם ממשלת תאילנד להבאת עובדים לארץ, מיד אחרי שנחתם ההסכם בין IOM לתאילנד.

אסתר אפרת סמילג: כי אנחנו חשבנו שאין צורך בחוליה של ממשלת ישראל, בהסכם מפורש בין ממשלת תאילנד וממשלת ישראל, מכיוון שממשלת ישראל כבר הביעה את דעתה שהיא תומכת והיא תפעל והיא תסייע והיה מכתב של שגרירות ישראל בבנגקוק, השגרירות הישראלית בתאילנד, שמודיעה את זה גם לממשלת תאילנד וגם ל-IOM.

רן כהן: רגע, מה, אז חשבנו שאנחנו לא צריכים, לא הסכם בינינו לבין IOM ולא בינינו ובין ממשלת תאילנד?

רן כהן: זה יהיה הוקוס פוקוס?

אסתר אפרת סמילג: לא, לא הוקוס פוקוס, עם IOM היו הסכמות, היו חילופי מכתבים.

רן כהן: בינינו?

רן כהן: לממשלת תאילנד היה הסכם עם IOM.

רן כהן: לא לנו.

אסתר אפרת סמילג: לא, בין ממשלת ישראל לבין IOM היו הסכמות, היו פגישות בדרכים בכירים, היו התכתבויות, היו אימיילים.

רן כהן: רגע, אוזני בכל זאת די חדה להבדל בין הסכמות ובין הסכם.

רן כהן: היה הסכם בינינו לבין IOM?

אסתר אפרת סמילג: לא.

רן כהן: על זה שהם יהיו הגורם שדרכו יבואו העובדים לישראל?

אסתר אפרת סמילג: לא.

אסתר אפרת סמילג: הסכם חתום לא היה, אבל היו הבנות.

רן כהן: אז חשבתם שגם לא יהיה הסכם בינינו לבין IOM וגם לא בינינו לבין ממשלת תאילנד?

רן כהן: אז איך זה יעבוד?

רן כהן: כולם יעשו בשבילנו את העבודה?

אסתר אפרת סמילג: לא.

אסתר אפרת סמילג: בהסכמה עם ממשלת תאילנד, הרי מדובר מה התפקיד של IOM.

אסתר אפרת סמילג: התפקיד של IOM היה לגייס עובדים תאילנדים בתאילנד.

רן כהן: עבור ישראל?

אסתר אפרת סמילג: עבור ישראל, כן.

אסתר אפרת סמילג: אבל היו הסכמות, היו התכתבויות של כל מיני גורמים.

אסתר אפרת סמילג: אולי שושנה יכולה להרחיב על ההסכמות האלה.

רן כהן: כן, אני אבקש משושנה לאחר מכן להרחיב.

אסתר אפרת סמילג: היו הסכמות והיו הבנות ש-IOM יעשה את העבודה הזאת ולכן, ככל שאני יודעת או שאני הבנתי, ההנחה הייתה שאפשר היה להתחיל להפעיל את זה מבחינת ממשלת ישראל.

אסתר אפרת סמילג: זה לגבי תאילנד.

רן כהן: תגידי, אסתר, במשרד החוץ זה היה מוטל על המחלקה המשפטית?

אסתר אפרת סמילג: כן.

רן כהן: מי היה הגורם שאמור היה לעבוד על כל הנושא של ייבוא עובדים זרים וחלקו של משרד החוץ בעניין?

רן כהן: בדרך כלל המחלקה המשפטית, מניסיוני כשר וסגן שר בממשלה, עוזרת למחלקות האחרות בצד המשפטי.

רן כהן: היא לא מחלקה שמקיימת יחסים בינלאומיים.

אסתר אפרת סמילג: הייתה מעורבות של כל הגורמים הרלוונטיים במשרד, החל מלשכת מנכ"ל וכלה במחלקות הגיאוגרפיות.

אסתר אפרת סמילג: המחלקה שאחראית על תאילנד, מחלקת דרום מזרח אסיה, הייתה מעורבת, השגרירות שלנו בתאילנד, השגרירה הייתה מאוד מעורבת.

אסתר אפרת סמילג: אז היה כל הזמן.

אסתר אפרת סמילג: כל מי שהיה צריך להיות מעורב היה מעורב.

אסתר אפרת סמילג: זה היה מה שהיה לגבי תאילנד.

אסתר אפרת סמילג: זאת הייתה ההנחה.

אסתר אפרת סמילג: זאת הייתה ההנחה גם של משרד החוץ וגם של כל המשרדים האחרים.

אסתר אפרת סמילג: הרי הסכם כזה משרד החוץ לא עושה בעצמו, הרי זו החלטה בין ממשלתית.

אסתר אפרת סמילג: אז זו הייתה ההנחה, שזה הפיתרון, שחותמים הסכם בין IOM ובין - - -

רן כהן: אבל מי שעושה את זה בין-ממשלתי זה משרד החוץ.

רן כהן: אין מישהו אחר שייעשה את זה.

אסתר אפרת סמילג: כן, בין-ממשלתי זה משרד החוץ אבל זה מה ש - - -

רן כהן: כשאני הייתי שר התעשייה והמסחר, אני אתן לך את הדוגמא, אז ממשלת ישראל חתמה על הסכמים עם מדינות אחרות בנושא של סחר בין שתי המדינות.

רן כהן: אבל מי שעשה את זה היה משרד התמ"ת – היה תמ"ס אז.

אסתר אפרת סמילג: בתיאום עם משרד החוץ.

רן כהן: בוודאי.

רן כהן: ועם משרד האוצר, בוודאי.

רן כהן: עשינו את הכול.

רן כהן: אבל המשרד שהוביל היה משרד התעשייה והמסחר.

רן כהן: במקרה הזה, כאשר מדובר על ייבוא עובדים והסכמה עם מדינות אחרות, המשרד שמוביל זה אתם.

אסתר אפרת סמילג: לא.

אסתר אפרת סמילג: לא.

אסתר אפרת סמילג: מכיוון שזה בדיוק אותו הדבר.

אסתר אפרת סמילג: המשרד שהוביל הוא משרד התמ"ת, ככל שאני יודעת.

רן כהן: משרד התמ"ת קיים את הקשרים עם ממשלת תאילנד לגבי הדרך של ייבוא העובדים הזרים וההסכמות?

אסתר אפרת סמילג: בין היתר, כן.

אסתר אפרת סמילג: אני חושבת שכן.

רן כהן: טוב, את זה נשאל מיד את שושנה, עוד מעט.

רן כהן: זאת אומרת, נכון לעכשיו את אומרת לנו שבעצם עדיין אין הסכם בין ישראל לבין IOM ואין הסכם בין ישראל לבין ממשלת תאילנד.

אסתר אפרת סמילג: אין הסכם בין ישראל לבין ממשלת תאילנד.

אסתר אפרת סמילג: יש נספח להסכם בין ממשלת תאילנד לבין IOM שהוא מכתב של שגרירת ישראל בבנגקוק, שמודיעה לכל הצדדים שממשלת ישראל תסייע ותפעל בהתאם להסכם הזה.

אסתר אפרת סמילג: זה מה שהיה.

רן כהן: זה המצב היום.

אסתר אפרת סמילג: בנוסף לזה, מכיוון שהתעוררו כל מיני טענות, בעיקר בתאילנד, אולי גם מצד IOM, שאי אפשר להחיל את זה מכיוון שהם רוצים בכל זאת גם – שמה שמונע את ההפעלה של ההסכם, לטענתם – מה שהם לא אמרו מלכתחילה, אבל אחרי שההסכם כבר היה חתום ואחרי שאמרנו: נו, אז למה זה לא פועל?

אסתר אפרת סמילג: – אז אמרו: חסרה עוד צלע במשולש, חסר ההסכם בין ממשלת ישראל ובין ממשלת תאילנד.

אסתר אפרת סמילג: לכן, במסגרת הוועדה הבין ממשלתית שבה ניסחנו טיוטה שעליה תכף אני אדבר, ניסחנו התאמה של ההסכם הכללי, התאמה מיוחדת לתאילנד על בסיס העובדה שכאן כבר היה חלק מהדברים חלק היו בהסכם קיים.

אסתר אפרת סמילג: אז הוספנו את הצלע של הסכם בין ממשלת ישראל וממשלת תאילנד.

רן כהן: וזה נחתם?

אסתר אפרת סמילג: לא, לא נחתם מכיוון שכדי לחתום צריך שני צדדים, אנחנו שלחנו טיוטה, שלחנו הרבה מאוד תזכורות ולא קיבלנו עד עצם היום הזה שום תגובה ממשלת תאילנד, למרות תזכורות שלנו.

אסתר אפרת סמילג: עכשיו בתאילנד היו כל מיני בעיות פוליטיות כאלה ואחרות אז כל פעם הייתה איזו סיבה, אבל על כל פנים תשובה ממשלת תאילנד לא קיבלנו עד עצם היום הזה.

אסתר אפרת סמילג: זהו.

רן כהן: ומה אומרת על זה שגרירות ישראל בתאילנד?

אסתר אפרת סמילג: שהם מנסים לקבל תשובה ולא קיבלו, כי היו שם כל מיני בעיות פוליטיות, כל מיני התפתחויות וכל מיני דברים.

אסתר אפרת סמילג: אבל כל פנים, תשובה ממשלת תאילנד לא קיבלנו.

אסתר אפרת סמילג: אז זה לגבי תאילנד.

רן כהן: זאת אומרת שמי שבינתיים הוא הגורם המעכב להסכם הזה בינינו לבין ממשלת תאילנד זו ממשלת תאילנד?

אסתר אפרת סמילג: כן.

אסתר אפרת סמילג: זו השורה התחתונה כי עובדה שלמרות כל הפניות שלנו וכל מיני תזכורות לא קיבלנו מהם תגובה.

אסתר אפרת סמילג: אז קודם זה היה: למה אנחנו לא חותמים הסכם.

אסתר אפרת סמילג: עכשיו, כשאנחנו באים עם הסכם אז בעצם, לא קיבלנו תשובה עד עצם היום הזה.

רן כהן: כמה זמן אנחנו ממתינים לתשובה הזו?

אסתר אפרת סמילג: מאוגוסט.

רן כהן: זאת אומרת ארבעה או חמישה חודשים.

אסתר אפרת סמילג: כן.

רן כהן: ואין דרך לפרוץ את העניין הזה?

אסתר אפרת סמילג: היה אמור להיות דיאלוג איתם, לקראת הדיאלוג הם היו אמורים לבוא הנה, אז לקראת הדיאלוג גם שלחנו עוד הפעם מברק להזכיר לשגרירות, שלפחות בדיאלוג אנחנו מצפים לאיזושהי תגובה.

אסתר אפרת סמילג: הדיאלוג הזה נדחה עכשיו.

רן כהן: עכשיו תגידי, אסתר, למה אנחנו לא עושים בינתיים מאמץ בכל זאת להגיע להסכם ישיר כתוב וחתום בינינו ובין IOM?

רן כהן: אולי זה היה עוזר גם לממשלת תאילנד להתקדם.

אסתר אפרת סמילג: בינינו ובין IOM – את זה אני רציתי להזכיר לגבי המודל הכללי שהכנו, לגבי יתר המדינות.

אסתר אפרת סמילג: לגבי IOM התעוררו – המודל הכללי שלנו שהכנו, כאמור, בצוות בין משרדי וכולי, באמת מדבר בעצם על זה, על השיטה של גיוס עובדים דרך IOM.

אסתר אפרת סמילג: אבל תוך כדי זה שסיימנו את הכנת המודל, התעוררו מצד IOM כל מיני השגות ושאלות.

אסתר אפרת סמילג: אני מבינה שזה הגיע במישרין לתמ"ת, אני חושבת, ועל כל פנים התמ"ת – בינתיים גם זה עבר והוקמה רשות חדשה.

אסתר אפרת סמילג: אז כל פנים עם IOM הדברים עכשיו, למיטב הידוע לי, לא סגורים.

רן כהן: את יכולה להגיד לנו בערך איזה סוגיות לא סגורות בינינו לביניהם?

אסתר אפרת סמילג: אני מעדיפה לא להתייחס לנושא הזה.

אסתר אפרת סמילג: שיתייחסו אחרים.

רן כהן: רגע, עכשיו זה נמצא בטיפול של משרד התמ"ת, שושנה, או משרד הפנים?

אסתר אפרת סמילג: עכשיו הוקמה רשות הגירה.

רן כהן: רשות ההגירה זה משרד הפנים.

אסתר אפרת סמילג: כן.

רן כהן: אז אתה מצוי בזה, יוסי?

יוסי אדלשטיין: לא.

יוסי אדלשטיין: שושנה עדיין, למרות שהיא עדיין לא עברה לרשות, מנהלת את הדיאלוג הזה עם IOM.

רן כהן: או.קי.

רן כהן: אז נשמע את זה מיד.

רן כהן: אני רוצה קודם - - -

אורי מקלב: למה זה סוד?

אורי מקלב: זה מופיע פה.

אורי מקלב: אני מבין שיש גם שאלה כספית, ויכוח כספי.

אורי מקלב: הם רוצים כסף עבור הקמת התשתית של כל ההסדר הזה.

אורי מקלב: אז אפשר להגיד.

אורי מקלב: למה זה סוד?

אסתר אפרת סמילג: כנראה שגם זה, אני לא יודעת.

רן כהן: אורי, יש לי הצעה.

רן כהן: בואו נשמע את זה משושנה.

רן כהן: היא בדרך כלל מצויה טוב מאוד באינפורמציה, אז נשמע ממנה.

רן כהן: אם יחסר ואתה תוכל להשלים – אז נשלים.

אורי מקלב: אני רק רוצה לשקף את הדברים.

אורי מקלב: אני מבין שגם אם היינו עושים היום הסכם עם ממשלת תאילנד אז עוד ארוכה הדרך להסכם עם IOM.

רן כהן: עם IOM.

אורי מקלב: ככה זה ברור.

רן כהן: תראה, אני חשבתי באופן הכי, איך להגיד, הכי פשוט בעולם, שכדי שהדבר הזה יעבוד צריך גם הסכם ישראלי עם IOM וגם הסכם ישראלי-תאילנדי, כי בלי זה זה לא יעבוד.

רן כהן: מסתבר בינתיים שלא זה ולא זה.

רן כהן: תבין, ושלוש שנים יש החלטת ממשלה להגיע להסכם, לייבא דרכם, אבל היא לא מתבצעת.

רן כהן: למה?

רן כהן: כדי שהמושחתים יחגגו.

רן כהן: אתה מבין?

רן כהן: זה בעצם מה שקורה.

רן כהן: או.קי.

רן כהן: אז בוא נתקדם הלאה, אני פונה לרויטל מלי דנקר מהמחלקה הקונסולרית.

רן כהן: , תוכלי למסור לנו באמת מה קורה בשטח הקונסולרי שלנו בטיפול בהבאת עובדים.

רויטל מלי דנקר: טוב, אתה יודע הקונסוליות שלנו בעצם מקבלות אישור ממשרד הפנים להעניק – בואו נלך רגע על הסיעודי – אישור ממשרד הפנים להעניק אשרה, במקרה הסיעודי, עובד חייב להגיע לראיון בנציגות.

רן כהן: מה חייב?

רויטל מלי דנקר: להגיע לראיון בנציגות, עובד סיעודי.

רן כהן: בנציגות שלנו, בשגרירות?

רן כהן: ,

רויטל מלי דנקר: כן.

רויטל מלי דנקר: כן.

רויטל מלי דנקר: שם בראיון, מעבר לבדיקות הרפואיות שבודקים - - -

רן כהן: רגע, מי מראיין אותו?

רויטל מלי דנקר: תלוי, אם יש בעיית שפה, בדרך כלל לא אמורים - - -

רן כהן: בשגרירות שלנו, למיטב ידיעתי, אין נציגים של משרד הרווחה או משרד הבריאות.

רויטל מלי דנקר: לא, לא אנחנו, הקונסול שלנו מראיין בעצמו, בעיקר בנפאל, לדוגמה, יש לנו עכשיו בעיית כוח אדם אז הקונסול יושב בעצמו עם עוד עובד מקומי.

רן כהן: בנפאל?

רויטל מלי דנקר: כן, לדוגמה.

רן כהן: לא דוגמה.

רן כהן: בנפאל אני יודע שהיה ייבוא עובדים לסיעוד וזה היה כישלון טוטאלי.

רויטל מלי דנקר: לא, אבל זה נפתח לפני חצי שנה.

רן כהן: רוב התחום של העובדים שבאים לסיעוד הם מהפיליפינים.

רויטל מלי דנקר: לא, מקטמנדו.

רויטל מלי דנקר: יש לה חלק מאד גדול.

רויטל מלי דנקר: לפני חצי שנה חידשו את האשרות לנפאלים.

רויטל מלי דנקר: הרבה מאד.

רן כהן: אני מתחיל לחשוד שיש לנו בעיה גדולה מאוד.

רויטל מלי דנקר: לא, אין בעיה.

רן כהן: אם מתחילים לייבא מנפאל - - -

רויטל מלי דנקר: ייבאו גם לפני כן מנפאל.

רן כהן: סימן שזה יותר קל ויותר מושחת.

רויטל מלי דנקר: אני לא חושבת.

רויטל מלי דנקר: לצערי, מכל מדינה זה מושחת.

רן כהן: לא, לא בהכרח.

רן כהן: תלוי איך מתנהגים.

רן כהן: אני יודע שהקנדים, ואם את רוצה לשם השוואה, גם מערב הסעודית, בסדר?

רן כהן: הם מביאים עובדים זרים בסיעוד מהפיליפינים והם עושים את זה עם ראיונות מסודרים, עם בדיקה של היכולות והמיומנות וההשכלה - -

רויטל מלי דנקר: עושים את זה גם אצלנו.

רן כהן: ומפקחים גם על הדרך שבה מייבאים אותם בלי 10,000$ של שוחד.

רויטל מלי דנקר: יכול להיות.

רויטל מלי דנקר: יש משהו אחר, יש הסכם בין הפיליפינים וקנדה.

רויטל מלי דנקר: את זה אנחנו יודעים מהדיאלוג עם הפיליפינים, יש הסכם בין הפיליפינים לקנדה שעובד זר לא צריך לשלם שום דבר.

רויטל מלי דנקר: זה הסכם בין המדינות.

רן כהן: נכון, הוא לא צריך לשלם.

רויטל מלי דנקר: הוא משלם כרטיס טיסה, אני חושבת, והוא מגיע והמעביד משלם.

רן כהן: אבל אצלנו הוא משלם לחברה שמספסרת בוואוצ'רים.

רויטל מלי דנקר: טוב, לא אנחנו מחליטים על זה.

רויטל מלי דנקר: הכספים, בוא נגיד, הידועים לנו, הכספים שנגבים מעובדים זרים מכל המדינות, וידוע שזה נושא רגיש וכואב, אני מקווה שדרך IOM זה ייפתר – אני בספק, דרך אגב.

רויטל מלי דנקר: אבל זה נושא ש – אנחנו עובדים על פי נהלים ברורים.

רויטל מלי דנקר: אנחנו מראיינים את העובדים, מעבר לזה שאנחנו מידי פעם מוציאים מהם גם מידע לגבי כספים שנגבים מהם, שדרך אגב הם די מפחדים להודות, כי מדובר באנשים שמשכנו כפרים שלמים כדי להגיע לישראל ומפחדים לספר לך את האמת.

רן כהן: נכון.

רויטל מלי דנקר: עכשיו מעבר לדברים – אנחנו לא יכולים לפסול בן אדם על זה שהוא סיפר לנו שהוא שילם, במקום 3000 שקלים לפי החוק פה, 7000$.

רן כהן: למה 7000?

רן כהן: יש גם כאלה שהגיעו כבר ל-18,000$.

רויטל מלי דנקר: נכוו.

רויטל מלי דנקר: אבל זה לא נושא שייעצר בשגרירות ישראל.

רן כהן: אני אחר כך אבקש מסיגל רוזן שתמסור לנו מה היא יודעת בתור מוקד סיוע לעובדים זרים.

רויטל מלי דנקר: אנחנו יודעים, זה, כן.

רויטל מלי דנקר: בכל אופן, הנהלים איך לראיין את העובדים, מה לשאול אותם ואם יש שינוי בנהלים – זה משהו שמשרד הפנים צריך להנחות אותנו.

רויטל מלי דנקר: כרגע אנחנו עובדים על פי שטאנץ קבוע: בדיקה של כשרות רפואית, בדיקה של שפה, כי בכל זאת מגיעים כסיעודיים והם צריכים לנהל תקשורת.

רן כהן: נכון.

רויטל מלי דנקר: בודקים, כמובן, שאדם בכלל יודע אל מה הוא נוסע.

רן כהן: רגע, יש לכם הנחיות כאלה, כתובות, ממשרד הפנים ממשרד הרווחה?

רן כהן: ממשרד הבריאות?

רן כהן: ממישהו שאומר לאותם קונסולים שיושבים בבנגקוק מה הם צריכים לבדוק?

רויטל מלי דנקר: הנחיות רפואיות זה משהו שקיים כבר כמה שנים, בדיוק איזה בדיקות רפואיות אנחנו עושים וזה עובד.

רויטל מלי דנקר: הנחיות של משרד הפנים גם קיימות אבל אנחנו מחכים לרענון, מאחר שיש שינוי בשיטת ההעסקה בנושא הסיעוד, שנכנס לפני כמה חודשים לתוקף.

רויטל מלי דנקר: למען העובד, כן?

רויטל מלי דנקר: כדי להביא עובדים יותר טובים, עובדים יותר מוכשרים, עובדים שאין להם בעיית שפה, עובדים שעברו אפילו הכשרה מינימאלית בנושא סיעודי במדינת המוצא.

רויטל מלי דנקר: כמובן שיש הנחיות חדשות שאנחנו מחכים להן.

רויטל מלי דנקר: אנחנו עוצרים אותם – בוא נגיד שברגע שיש בעיית שפה אנחנו לא נותנים את האשרה.

סיגל רוזן: אנחנו פוגשים אותם בכלא.

רויטל מלי דנקר: בכלא?

סיגל רוזן: בכלא, את העובדים האלה.

רויטל מלי דנקר: אנחנו משתדלים כמה שיותר – אבל הנחיה סופית זה משרד הפנים.

רן כהן: אם אני מבין נכון, רויטל, קודם כל – מה שאת מדברת עד עכשיו זה רק על עובדי סיעוד.

רויטל מלי דנקר: כן, כי עובדים אחרים לא צריכים - - -

רן כהן: כלומר, מאחר שאסתר קודם דיברה על תאילנד, משם לא באים עובדי סיעוד.

רויטל מלי דנקר: לא.

רויטל מלי דנקר: משם באים עובדי חקלאות.

רן כהן: עובדי חקלאות בעיקר.

רויטל מלי דנקר: סינים, בניין, כן.

רן כהן: סינים, בניין וכולי וכולי.

רויטל מלי דנקר: כן.

רן כהן: עכשיו, כל אלה לא עוברים ראיון?

רויטל מלי דנקר: לא.

רויטל מלי דנקר: זה לא פרקטי.

רן כהן: זאת אומרת:

רן כהן: אותם אוספים ברחוב, איזה מאכר אוסף אותם ברחוב, עושה איתם מה שהוא רוצה ומביא אותם איך שהוא רוצה.

רן כהן: יש לו ביד ואוצ'ר של מדינת ישראל והוא אבו עלי, עושה מה שהוא רוצה.

רויטל מלי דנקר: גם את הסיעודי, דרך אגב , כנראה אוסף איזשהו מאכר, זה לא משנה, הראיון לא ישנה.

סיגל רוזן: למה?

סיגל רוזן: בראיון אתם בודקים.

רויטל מלי דנקר: ואם את רוצה לבדוק בבניין?

רויטל מלי דנקר: הם מגיעים, קודם כל הסינים, הסינים מגיעים - - -

רן כהן: כן, סליחה, רבותיי.

רן כהן: חבר הכנסת אורי מקלב, כן.

אורי מקלב: אני שואל על הסיעוד.

אורי מקלב: האם יש קריטריונים ברורים בעניין הזה, על נושא של עבר פלילי ועל נושא של שפה ועל נושא של הכשרה מקצועית?

רויטל מלי דנקר: לא, גם בבניין.

רויטל מלי דנקר: גם בניין.

רויטל מלי דנקר: בבניין וחקלאות בודקים, בלי קשר, תעודת יושר מהמשטרה, בדיקות רפואיות, זה משהו שקבוע.

רויטל מלי דנקר: אבל לא מראיינים באופן – תראה - - -

אורי מקלב: אני שואל על הסיעוד.

אורי מקלב: האם יש קריטריונים ברורים בעניין הזה?

אורי מקלב: ויש הסכמה בין המשרדים בעניין?

אורי מקלב: אני שומע מצד אחד שאומרים שמביאים עובדים שלא יודעים שפה והם פוגשים אותם בכלא.

רויטל מלי דנקר: בוא נאמר שיש קריטריונים ברורים אבל הם לא מספיקים.

אורי מקלב: מה זה נקרא לדעת שפה?

אורי מקלב: יש איזה דברים ברורים מה זה נקרא שפה?

אורי מקלב: שהוא אומר: שלום ירושלים?

אורי מקלב: מה?

אורי מקלב: האם יש לדברים האלה הנחיות ברורות?

אורי מקלב: כמו שאמר היושב ראש, כשאין סדר אז יש בלגאן ואז באמת דברים אחרים פועלים, השאלה היא אם לדברים האלה יש דברים ברורים?

יוסי אדלשטיין: כבוד היושב ראש, ברמת העיקרון, כשרוויטל מדברת על שפה, זה לאור בקשה שאנחנו העברנו למשרד החוץ, שיראו שהם יודעים לפחות אנגלית בסיסית שמתקשרת בארץ, זה מה שהם בודקים, זה לאור שינוי שיטת ההעסקה.

יוסי אדלשטיין: זה חלק מההנחיות שביקשנו ממשרד החוץ לבדוק.

רויטל מלי דנקר: למרות שזה לא הגיע בכתב, יוסי.

יוסי אדלשטיין: בסדר, אז, אני אומר - - -

רן כהן: זה לא הגיע?

רויטל מלי דנקר: לא, זה לא משהו מעוגן בכתב אלא משהו שאנחנו מחכים לו, שצריך להגיע.

רן כהן: תהרגו אותי, אני ממש לא מבין.

רן כהן: תגידו, אתם בלגאן או משרדי ממשלה?

רן כהן: אני לא מבין.

רן כהן: איך זה עובד הדבר הזה?

רן כהן: למה זה לא צריך להיות בהנחיות כתובות, ברורות, אגב עם העתק לוועדת העובדים הזרים בכנסת?

רן כהן: למה הדבר הזה כל כך שלומיאלי, למה?

רן כהן: מגלגלים מיליארדים, חיים של אנשים תלויים בזה, הכלכלה הישראלית תלויה בזה, שוק התעסוקה הישראלי תלוי בזה והכל תפור על הברך.

רן כהן: למה?

רן כהן: לא מבין למה.

רויטל מלי דנקר: כבר שנים אנחנו מביאים עובדים סיעודיים ואנחנו בודקים את מה שאנחנו בודקים.

רויטל מלי דנקר: תראה בסך הכול אנחנו צריכים לבדוק שלא מדובר באיש עם בעיות נפשיות, שמדובר באדם שיודע לאיזה מטרה הוא מגיע, שיש – גם כוח פיסי לפעמים צריך.

רן כהן: לא, רויטל, אין לי טענה אישית אלייך.

רן כהן: את מנסה הרי עכשיו לברור את כל הדברים בראש, מה הגיוני, אני מבין.

רן כהן: אבל הדברים האלה – זה לא הולך רק על מה הגיוני.

רן כהן: גם לי יש היגיון, אבל אני לא מעוניין לכתוב אותו.

רן כהן: צריך ללכת לאנשים בעלי מקצוע, שעוסקים בעניין הזה ממשרד הבריאות ומשרד הרווחה, לראות מה צריכים להיות האפיונים הבסיסיים של עובד שבא לסעוד אדם שזקוק לעובד סיעודי.

רויטל מלי דנקר: לא, יש לנו משהו כתוב זה לא שאין משהו כתוב, אבל אני אומרת שזה צריך לעבור רענון, מאחר ושינוי שיטת ההעסקה של עובדים זרים בתחום הסיעוד נכנס לפני כמה חודשים במטרה לייעל את הבאת העובד, במטרה להביא עובדים יותר איכותיים.

רויטל מלי דנקר: זה משהו שעדיין מחכים לו באופן רשמי.

רן כהן: אבל לפני רגע אמרת ליוסי אדלשטיין שאפילו העניין של ידע בסיסי בשפה, לא כתוב.

רויטל מלי דנקר: השפה – לא היה.

רויטל מלי דנקר: זה משהו שעלה מהמקום, צורך מהמקום, מהשגרירות עצמה.

רויטל מלי דנקר: אנשים, הקונסולים שלנו, העלו את הנושאים האלה, בעיקר בהודו לדוגמא, סרי לנקה, העלו את הנושא הזה ואנחנו באמת בנושא של השפה אנחנו עוצרים את האנשים, אבל לפעמים, אני מודה, אנחנו מקבלים הנחיות ממשרד הפנים כן.

רויטל מלי דנקר: יוסי יודע מזה והוא אמר - - -

ענת קידרון: יש הנחיות ממשרד הפנים להכניס עובדים שלא יודעים את השפה?

רן כהן: בדיוק רציתי לשאול את השאלה האחרונה הזאת.

רויטל מלי דנקר: לפעמים לא צריך את האנגלית הבסיסית.

רן כהן: רויטל, סליחה, את יודעת אולי מהשגרירויות או מהשגרירות בתאילנד.

רן כהן: לא בתאילנד, קטמנדו, איפה?

רויטל מלי דנקר: בהודו, בהודו שמעתי.

רויטל מלי דנקר: בנפאל.

רן כהן: בהודו.

רן כהן: איזה אחוז של המועמדים נפסל בגלל אי כשירות?

רויטל מלי דנקר: לא אחוז גדול.

רן כהן: את לא יודעת?

רויטל מלי דנקר: לא אחוז גבוה, לא יכולה להגיד.

רן כהן: אחוז קטן.

רן כהן: זאת אומרת שזה בכלל – הערבים אומרים: "קלאם פאדי".

רן כהן: דיבורי סרק.

רויטל מלי דנקר: כן.

רויטל מלי דנקר: אחוז קטן שלא עומד בקריטריונים של השפה, אני מתכוונת.

רן כהן: לא, אני אומר איזה חלק מהמועמדים שמובאים, הרי הם לא באים לבד.

רן כהן: איזה מאכרים גם מביאים אותם לשגרירות כדי לעבוד, נכון?

רויטל מלי דנקר: זה סוכני כוח אדם, תשמע, שעובדים מול סוכני כוח אדם בארץ.

רן כהן: או.

רן כהן: קי.

רן כהן: אז משרדי כוח האדם האלה, הפרטיים והאחרים, מביאים אותם.

רן כהן: איזה חלק מהם לא מקבל את אשרת הכניסה לישראל?

רויטל מלי דנקר: אין בעיה להוציא את הנתון הזה, יש לנו אשרות פסולות, לא יכולה להגיד לך את האחוזים.

רן כהן: אז מאוד אודה לך אם תבדקי במשרד ותעבירו לנו.

רויטל מלי דנקר: אני יכולה להעביר לגלעד.

רן כהן: תודה רבה.

ענת קידרון: ומאיזה סיבה.

רויטל מלי דנקר: כל מיני סיבות.

גלעד נתן: רויטל, עומדות להיות הנחיות על הכשרה מקצועית בסיעוד?

רויטל מלי דנקר: כן, אנחנו מחכים לזה.

רויטל מלי דנקר: זה חלק מהשיטה החדשה.

יוסי אדלשטיין: יש נוהל, בנוהל.

יוסי אדלשטיין: נכון, שושנה?

יוסי אדלשטיין: בנוהל יש הגדרה איזה הכשרה הם צריכים לעשות בסיעוד, החברות?

יוסי אדלשטיין: הלשכות הפרטיות.

שושנה שטראוס: תלוי.

שושנה שטראוס: זה באופן כללי.

קריאה: - - -

רן כהן: או.

רן כהן: קי.

רן כהן: אז אני ממילא מיד פונה גם ליוסי אדלשטיין וגם לשושנה שטראוס, אבל לפני כן חבר הכנסת אורי מקלב מאיר את אוזניי פעם נוספת אני חייב לומר: מה לגבי העובדים האחרים?

רן כהן: מה לגבי עובדי בניין?

רן כהן: מה לגבי עובדי חקלאות?

רן כהן: מתי יהיו - - -

יוסי אדלשטיין: לגבי עובדי בניין – בשנת 2008 לא נכנסו לפה עובדי בניין.

יוסי אדלשטיין: השמים סגורים.

יוסי אדלשטיין: המכסה הולכת ומצטמצמת ויש רק יציאה של עובדי בניין.

רן כהן: ב-2009 לא ייכנסו יותר?

יוסי אדלשטיין: ב-2008 לא נכנסו.

רן כהן: ב-2009 גם לא ייכנסו?

יוסי אדלשטיין: גם לא ייכנסו.

רן כהן: יפה.

יוסי אדלשטיין: אנחנו כרגע במגמה של ירידה.

רן כהן: אבל עובדי חקלאות רק לאחרונה נכנסו.

יוסי אדלשטיין: עובדי חקלאות זה משהו אחר.

רן כהן: מה עם עובדי חקלאות?

רן כהן: מה לגבי בדיקתם?

רן כהן: מיונם?

רן כהן: ראיונות איתם?

רן כהן: אין דבר כזה?

רויטל מלי דנקר: אין.

רן כהן: אין וגם אין בכוונת הרשות וגם לא משרד החוץ לקיים את זה?

רויטל מלי דנקר: לא חושבת שיש.

יוסי אדלשטיין: זה לא שאין כוונה, יש כוונה להפעיל שיטה חדשה גם בחקלאות, כדוגמת השיטה שקיימת בסיעוד.

רן כהן: או.קי.

רן כהן: אז, יוסי אדלשטיין, אתה מעדיף להיות ראשון או שושנה שטראוס?

יוסי אדלשטיין: לא, ששושנה תתחיל.

רן כהן: או.

רן כהן: קי.

רן כהן: הגברת שושנה שטראוס, בבקשה משרד התמ"ת, יועצת משפטית מנוסה מאוד בתחום הזה.

רן כהן: תאירי את עינינו גם לגבי ההסכמים וגם לגבי הבדיקות של העובדים האלה.

רן כהן: איך עוקרים את השיטה המושחתת הזאת של ייבוא עובדים וניצולם באופן מחפיר?

שושנה שטראוס: כן, שוב, אנחנו חשבנו וזה כבר כמה שנים, כפי שאתה הערת, שהדרך הכי טובה זה לעבוד עם ארגון בין לאומי שממוקם בכל הארצות שמייצאות אלינו עובדים זרים, שיש לו ניסיון במיון העובדים, בהכשרת העובדים, במסירת מידע לעובדים, בקשר עם העובדים גם לאחר שהם מגיעים לישראל, לפתור.

שושנה שטראוס: בעיות ולכן התחלנו בזמנו, מול תאילנד, והגענו למצב שיש הסכם מפורט בין תאילנד ל IOM להבאת עובדים זרים לישראל.

שושנה שטראוס: בישראל גם הערנו על ההסכם, ניסינו להתאים אותו לחקיקה בישראל וזה היה אמור לפעול.

שושנה שטראוס: בעקבות ההסכם היינו בקשר עם נציגי IOM, הגיעו לפה, הכנו מסמכים, הודעות, פרסמנו באינטרנט, פרסמנו ללשכות עצמן שאוטוטו הם אמורים לדעת שההבאה של עובדים מתאילנד תהיה מוגבלת רק דרך IOM ולא דרך כל מיני, מה, שרוויטל כינתה, מאכרים.

רן כהן: מתאילנד, אמרת?

שושנה שטראוס: התחלנו עם תאילנד.

רן כהן: כן.

שושנה שטראוס: אבל בפועל, החלק התפעולי של הדבר הזה לא יצא אל הפועל.

שושנה שטראוס: זאת אומרת, החלק ההסכמי וההודעות – החלק התפעולי לא התקדם ועד היום לא התקדם.

שושנה שטראוס: עכשיו, שוב, הנושא הזה היה במשרד התמ"ת והנושא של עובדים זרים עבר למשרד הפנים וזה גרם לעיכוב ואני מבינה גם שיש החלטת ממשלה שבמשרד הפנים יהיה אדם אחראי על קשרים בינלאומיים שיוכל לקחת את זה בידיים מבחינה תפעולית ולגרום לזה לקרות, אבל בינתיים אנחנו עדיין בשלבי הקמה ומעבר, ומלבד הרצון, שבאמת אני שומעת שמביעים רצון שהדבר הזה ייצא אל הפועל, הדברים התפעוליים האחרונים לא סוכמו.

רן כהן: רגע, שושנה, עד למעבר הזה לרשות במשרד הפנים, את טיפלת ישירות מול ה-IOM ומול המדינות האלה?

רן כהן: את עצמך?

שושנה שטראוס: אני, מהפן המשפטי, כמו שאמרת.

רן כהן: כן, זה מה שאני שואל.

שושנה שטראוס: כן.

רן כהן: מהפן המשפטי.

שושנה שטראוס: כן, ומאחר ואני דוברת אנגלית ומדפיסה אנגלית אז אימיילים וזה.

רן כהן: כן, רואים שאת יודעת אנגלית.

רן כהן: זה בסדר גמור.

שושנה שטראוס: לדאבוני.

רן כהן: שומעים, בעצם.

רן כהן: אז תגידי לי, שושנה, עכשיו, מאז שהוקמה הרשות הזאת, את יותר לא עומדת בקשר לא עם IOM ולא עם המדינות האחרות?

שושנה שטראוס: פשוט כבר כמה זמן אין קשר.

שושנה שטראוס: זאת אומרת לפני – גם כשהיה הנושא בתמ"ת הם הביאו שאלות של מדיניות, שאלות תפעוליות שעדיין לא נענו, כי באמת בגלל המעבר לא היה מי שיענה.

שושנה שטראוס: באמת,

שושנה שטראוס: שוב אני אעיר שהדבר הזה עדין מאוד, לא לפגוע בחקלאים, לא לפגוע בתאילנדים, לא לפגוע בעובדים, לא לפגוע בלשכות, זאת אומרת זה די עדין.

שושנה שטראוס: יש צורך בהחלטות מדיניות והחלטות תפעוליות.

רן כהן: לא, אבל יש דבר אחד שכן יש פה כוונה לפגוע, ולפגוע אפילו קשה, זה במאכרים.

שושנה שטראוס: נכון.

רן כהן: כל העניין הוא בעצם לנהל את זה נקי כדי שהמאכרים האלה יפסיקו לחגוג על חשבון העובדים ועל חשבון אנשי הסיעוד והחקלאים ועל חשבון המדינה.

רן כהן: אז בעצם עכשיו הכל נמצא באוויר?

שושנה שטראוס: זה נמצא די בהקפאה כבר כמה חודשים, עד כמה שלי ידוע.

רן כהן: או.קי.

רן כהן: טוב.

רן כהן: יוסי, מה אתה יכול להשלים לנו?

יוסי אדלשטיין: אז כמו ששושנה ציינה פה, בסך הכול באמת נעשתה עבודה מול IOM והכנו את כל המסמכים והעברנו תגובות ושינויים בשיטה, כפי שהם הציעו.

רן כהן: אגב, יוסי, IOM מוכנים לעבוד איתנו, אני מבין ברמת העיקרון – אולי אסתר או שושנה יתקנו וגם כן יגידו – אם אני מבין נכון הם מוכנים לעבוד אתנו בהסכם גם בתאילנד וגם בפיליפינים, בכל מדינה שאנחנו.

שושנה שטראוס: אני מניח שהם מוכנים לעבוד, אני לא יודע איפה יש להם נציגויות, הבנתי מ- IOM שלא בכל המדינות יש להם, אבל הבנתי שבפיליפינים יש להם.

רן כהן: בפיליפינים וגם בתאילנד יש להם.

יוסי אדלשטיין: נכון, כן, בתאילנד.

שושנה שטראוס: IOM היה מוכן לעבוד בכל המדינות שיש להם נציגויות.

רן כהן: ואני הבנתי מרוויטל שגם בנפאל יש.

שושנה שטראוס: כן.

יוסי אדלשטיין: כן.

רן כהן: זאת אומרת הם מוכנים לעבוד איתנו?

יוסי אדלשטיין: הם מוכנים לעבוד, בוודאי שהם מוכנים לעבוד וגם אנחנו מוכנים לעבוד אתם.

יוסי אדלשטיין: פשוט מאוד מאז שהתחלנו עם IOM – וכפי שאתה רואה זה לא כזה פשוט כמו שזה גם לנו נראה – לא יכולנו להתפרש על כל המדינות בו זמנית.

יוסי אדלשטיין: התחלנו ולקחנו את תאילנד כמודל להתחלת העבודה עם IOM וברגע שהיינו עולים על דרך המלך עם IOM בתאילנד, אני מניח שהיינו מעתיקים את זה במהירות למדינות האחרות.

יוסי אדלשטיין: אבל כפי שאתה רואה גם בתאילנד זה הולך קשה.

יוסי אדלשטיין: שושנה פה הייתה עדינה וגם אסתר.

יוסי אדלשטיין: היו גם כל מיני קשיים, בעדינות אני אומר, שממשלת תאילנד עשתה גם ל-IOM וגם לנו, ולכן זה קצת עיכב את הנושא.

יוסי אדלשטיין: בסך הכול, אנחנו רוצים להפעיל את זה כי זה חשוב לנו יותר, אני חושב, מאשר לתאילנדים וזה נכון שכרגע במסגרת המעבר של התמ"ת והאיחוד ושינוי כל הארגון הזה לתוך הרשות זה קצת עיכב את זה, אבל גנות, כפי שעדכן אותך בפגישה בשבוע שעבר, נתן את דעתו לנושא הזה והוא מתכוון, איך אומרים, להאיץ את הטיפול לסגור את הנושא הזה מול IOM.

יוסי אדלשטיין: אני מניח שזה יקרה בתקופה הקרובה.

יוסי אדלשטיין: עכשיו לגבי הראיונות ששאלת, גם רויטל ככה בעדינות אמרה לך: לא הראיון יפתור את נושא העמלה.

יוסי אדלשטיין: כי ברגע שהעובד הזר מגיע לראיון הוא לא אומר שהוא שילם, גם כשהוא מגיע.

רן כהן: אגב, חלקם, לפי מיטב ידיעתי, אומרים.

יוסי אדלשטיין: לא, אז אני אומר לך שרובם לא.

רן כהן: שם מתחיל ראשית הגילוי.

יוסי אדלשטיין: רובם לא אומרים.

רן כהן: כי הם לא נשאלים.

יוסי אדלשטיין: רובם לא אומרים, כבוד היושב ראש, וגם בסיור שערכתי לך בנתב"ג ציינו את זה בפניך, שגם כשהם מגיעים לארץ – והבאנו מתורגמנים ושאלנו אותם בשדה התעופה – ושם יש להם לפעמים קוד – 500$-750$ - הם לא אומרים.

יוסי אדלשטיין: זה מתגלה בשלב יותר מאוחר.

יוסי אדלשטיין: ולכן אני אומר שהראיון לא יפתור את הבעיה.

יוסי אדלשטיין: מה שיפתור את הבעיה זה באמת העבודה מול IOM ופיקוח הדוק יותר על הלשכות הפרטיות שינהלו את העסק פה.

יוסי אדלשטיין: זה מה שיכול לפתור את הבעיה באופן עקרוני, לא הראיון יפתור את הבעיה.

רן כהן: לא, הראיון אמור לפתור את הבעיה המקצועית בעצם.

יוסי אדלשטיין: לא, בסדר.

יוסי אדלשטיין: או.קי.

רן כהן: של התאמה אישית ומקצועית.

יוסי אדלשטיין: לא, הראיון הוא יותר ספציפי ויותר נחוץ בתחום הסיעוד.

יוסי אדלשטיין: כי בתחום הסיעוד הרי אנחנו אומרים שלפני שמזמינים את העובד, צריכה להיעשות פה ביקורת של עובדת סוציאלית לבחון את ההתאמה של העובד שצריך להגיע.

יוסי אדלשטיין: בתחום החקלאות זה פחות רלבנטי כי אתה מגיע עובד חקלאי כי היום הוא קוטף תפוזים ומחר הוא קוטף תפוחים.

יוסי אדלשטיין: זאת אומרת אתה לא עושה לו ראיון אם הוא יודע לקטוף מישמיש או תפוחים.

יוסי אדלשטיין: המקצועיות שם היא יותר רחבה מאשר בתחום הסיעוד, שבתחום הסיעוד אנחנו מצפים שתהיה התאמה יותר ספציפית של העובד למועסק שהוא צריך להגיע אליו, ולכן הראיון הוא יותר חשוב בתחום הסיעוד מאשר בתחום החקלאות.

רן כהן: כן, הבעיה היא שלצערי, אתה יודע, גם בחודשים האחרונים הובאו אלפי עובדים בחקלאות בלי שיש הסכם עם תאילנד, וגם מידי שנה מובאים 8000, לא יודע כמה, עובדי סיעוד בעיקר מהפיליפינים וממקומות אחרים וגם זה בלי הסכם עם IOM .

רן כהן: זאת אומרת אני עושה את הבידול.

רן כהן: הראיון לא נועד, באמת, לעשות את הסידור נגד המאכרים, הראיון נועד להיות גורם ממיין מבחינת היכולות, ההתאמה, ואולי גם פה ושם שיהיה למדינת ישראל איזה קצה חוט להבין מהעובדים האלה באיזה אופן הם מגויסים, מי מגייס אותם וכולי וכולי.

רן כהן: בכל זאת למדינה צריך להיות איזשהו חוש מישוש על התהליך הזה, אין לה אחרת.

רן כהן: זה הכול הרי מופקר.

רן כהן: אני בונה על זה שעקירת התופעה של דמי התיווך המושחתים האלה תיעשה על ידי ההסכם עם IOM, זה גם מה שאני מבין שהממשלה רצתה.

רן כהן: זה מה שנאמר לנו פה כל הזמן.

יוסי אדלשטיין: זה גם מה שהממשלה רצתה וזה גם מה שראש הרשות עדכן אותך בפגישה בשבוע שעבר.

יוסי אדלשטיין: מעבר לזה, לנושא שהוא אמר לך שהוא הולך לקדם במהירות את נושא הסגירה מול IOM הוא גם אמר לך ככה ברמז, אם אני זוכר נכון, שיש לו כוונה להציב קונסולים של הרשות במדינות היעד שהם כאילו יהוו מעין פיקוח על הנושא הזה.

רן כהן: טוב מאוד.

רן כהן: צריך לעשות את זה.

רן כהן: כן, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אני חוזר ואומר את הדברים, אני שומע את זה הרבה מהיושב ראש: אין ספק שהסוגיה של העובדים הזרים, הייחוד של עובדים זרים והחשיבות שלנו לסדר בעובדים זרים הם לאין ערוך, מכיוון שייבוא עובדים זרים הוא ידוע, זה לא יבוא של צעצוע או יבוא של איזה מסך פלזמה.

אורי מקלב: מדברים כאן על אנשים שהם בעצם – לא רק איכות חיים נותנים לאנשים שאמורים להגיע לכאן אלא גם חיים ממש.

רן כהן: לפעמים שומרים על החיים עצמם.

אורי מקלב: החיים עצמם.

אורי מקלב: אני לא רוצה להשוות את זה לרופאים, אבל זה במידה מסוימת.

אורי מקלב: כל נושא הסיעוד – אני מדבר בעיקר על נושא הסיעוד כרגע – אין ספק שסוג האנשים, הערכיות של האנשים שאנחנו מביאים לפה, יש להם חשיבות מאוד גדולה כי התפקיד שלהם מאוד חשוב.

אורי מקלב: עכשיו אני כן רואה קשר בין הראיונות לבין זה שקל להביא כל אחד.

אורי מקלב: מכיוון שכמה שהאדם יותר אינטליגנטי ויותר מתאים הוא פחות משלם שוחד כדי לבוא למקום אחר ולמצוא מקום עבודה.

אורי מקלב: מכיוון שמי שיותר אינטליגנט, מי שיותר אדם מסודר, ככה הוא יותר גם עושה את הדברים.

אורי מקלב: לא אוספים אותו ברחוב.

אורי מקלב: על פי רוב אלה שלוקחים, כל המאכרים, יותר קל להם להביא אנשים מהרחוב.

אורי מקלב: הם יותר משפיעים, הוא יותר יכול לאיים עליו שכן יגיד ושלא יגיד.

אורי מקלב: כל מה שהוא רוצה הוא עושה עם האנשים הפשוטים יותר, שאין להם עבודה.

אורי מקלב: כמה שאדם הוא יותר מסודר, יותר אינטליגנט, הוא יותר גם יודע מה רוצים ממנו ומה שמדברים איתו – לאן הוא הולך, ככה האיכות שלו, וככה פחות המאכרים יכולים להביא אותו.

אורי מקלב: זה נכון שאם לא יהיה הסכם זה לא שווה שום דבר, שהראיון לבד לא יכול לעשות שום דבר.

אורי מקלב: אבל הסכם עם ראיון הוא זה שיכול לעשות דבר הרבה יותר מושלם והרבה יותר טוב.

רן כהן: אם יותר לי להוסיף לדברים של חבר הכנסת מקלב, העובדה שלעובד הזה יש גם מגע עם נציג של מדינת ישראל, היא גם איזו כתובת לבעיה, מצוקה, זו כתובת לבוא אליה.

רן כהן: הוא פוגש גם נציגי המדינה שאליה הוא הולך, הוא לא פוגש רק את המאכר שלו שאוסף אותו ברחוב, "היידה", עולים לארץ הקודש כדי לעבוד על ממשלת ישראל או על היהודים או על הערבים, לא משנה, הישראלים.

רן כהן: או.קי, סיגל רוזן?

סיגל רוזן: כן.

רן כהן: בבקשה, אני אשמח שתוסיפי לנו, מרכז הסיוע לעובדים זרים.

רן כהן: יש לי הזדמנות להודות לכם על כל השנים שבהם בתפקידי כיושב ראש הוועדה הזאת או חבר בה עזרתם לנו, לפעמים כמעט לפתוח את העיניים.

סיגל רוזן: תודה רבה.

סיגל רוזן: ננסה לעשות את זה גם היום.

רן כהן: תודה.

סיגל רוזן: ראשית, אני רוצה לחלוק על דבריו של מר אדלשטיין.

סיגל רוזן: גם אם לא כולם, גם אם לא כל עובדי הסיעוד שמגיעים לראיון מספרים כמה כסף התבקש מהם כדי להגיע לישראל, חלקם יגידו, ואם הראיון יתמקד בעניין הזה חלקם כן יגידו.

סיגל רוזן: וזה מספיק כדי לאסוף מידע על חברות כוח אדם מקומיות, לוודא עם איזה חברות ישראליות הן עובדות, ואם אחרי מספר פעמים שחברות ישראליות תדענה שנערכים כאלה ראיונות, והמידע עלול להגיע לאוזניים שהן לא מעוניינות שהמידע יגיע אליהן, יכול להיות שזה ייפסק, ואם לא ייפסק לגמרי אולי לפחות התופעה תצטמצם.

אסתר אפרת סמילג: סליחה שאני מתערבת, אבל המידע, בסופו של דבר, רוב הנתונים שנותנים, עד כמה שאני מבינה, על הסכומים – ה עובדים מוכנים להתחיל לדבר כאשר הם נמצאים כאן, כאשר כבר רוצים לגרש אותם.

אסתר אפרת סמילג: אז בשלב הזה אולי יש מידע.

אסתר אפרת סמילג: הבעיה אני חושבת, היא שהמידע שקיים, עד כמה שאני הבנתי, נאסף לא בשלב של הראיון.

אסתר אפרת סמילג: בשלב של הראיון אנשים יודעים מה מצפים מהם להגיד והם ידקלמו את מה שאמרו להם להגיד.

סיגל רוזן: חלקם.

יוסי אדלשטיין: בשלב של הראיון הוא רוצה להגיע לארץ.

יוסי אדלשטיין: הוא לא יגיד שום דבר שימנע ממנו את ההגעה.

אסתר אפרת סמילג: בדיוק.

סיגל רוזן: תלוי מה נציג מדינת ישראל ייתן לו להבין.

סיגל רוזן: זה תלוי בכם.

אסתר אפרת סמילג: לא, אני לא חושבת.

אסתר אפרת סמילג: אבל מה שאני חושבת זה שהדוגמאות, הדוגמאות שיש, שכן אנשים אומרים, הם אומרים אותן בשלב שרוצים לגרש אותם, שהם כבר רוצים לסלק אותם.

רן כהן: כן, אסתר, אבל גם בדיבור אפילו בשיחה שהייתה ביני ובין רויטל, הבנתי שחלק כן אומרים.

רן כהן: כל מה שאמרנו, גם חבר הכנסת מקלב וגם אני, זה שהעובדה שיש לעובדים הללו כתובת שהיא מדינת ישראל הרשמית, הפורמאלית, היא חשובה.

רן כהן: אני מתפלא שמשרד החוץ בא להגיד כאן שמשרד החוץ הוא לא חשוב.

אסתר אפרת סמילג: אני אומרת שהשאלה היא מה עשו עם הנתונים – כאשר בסוף השירות, כאשר אנשים כבר הולכים לגרש אותם מהארץ, אחרי נניח זמן מסוים שהם היו כאן, ונניח חרגו מהזמן.

רן כהן: טוב, בסדר, או.קי.

רן כהן: אני מבין שאחרי זה הם מתלוננים ובוכים.

רן כהן: כי הם גם סבלו.

רן כהן: אז זה בסדר.

אסתר אפרת סמילג: לא, לא בסדר.

אסתר אפרת סמילג: אבל זאת בדיוק השאלה - - -

אורי מקלב: זה כסף שניתן לפני שלוש שנים – את צודקת במה שאת אומרת.

אורי מקלב: את אומרת למעשה: אם יש לנו היום מידע אנחנו גם לא עושים אתו שום דבר.

אורי מקלב: אבל, המידע הזה הוא מידע ישן.

אורי מקלב: אינו דומה מידע שאדם נתן לפני חודש למידע שהוא מספר על לפני חמש שנים או לפני ארבע שנים.

אורי מקלב: לכן קשה יותר לטפל בזה.

אסתר אפרת סמילג: למה קשה?

אסתר אפרת סמילג: למה קשה לטפל?

רן כהן: אני רוצה לבקש מכם שנפסיק וניתן בכל זאת לסיגל להמשיך.

רן כהן: אוקי?

רן כהן: סליחה, תודה.

רן כהן: בבקשה, סיגל.

סיגל רוזן: יש פה גם נושא של מסירת מידע.

סיגל רוזן: מסירת מידע לעובדים, שזה לא מידע שניתן על ידי נציגי חברות כוח האדם שהאינטרס שלהן ברור בכל התחומים.

סיגל רוזן: אנחנו פוגשים מהגרי עבודה שהם מאמינים שמהרגע שהם נכנסו למדינת ישראל הם יוכלו להישאר פה כל אותם 63 חודשים שתיאורטית יש סיכוי שהם יצליחו להישאר, לשרוד את כל התקופה.

סיגל רוזן: אבל במרבית המקרים הם לא מצליחים להישאר כי הם מאבדים את המעמד שלהם הרבה קודם לכן.

סיגל רוזן: אם נציג של מדינת ישראל יבהיר להם את הנהלים והחוקים של המדינה, ולא חברת כוח אדם היא זאת שתיתן את כל המידע, יתכן שחלק מהם יחליטו שהם לא מעוניינים להגיע.

סיגל רוזן: גם זה יכול להיות.

סיגל רוזן: הם יודעים כמה הם נדרשים לשלם, ההימור פה מאוד גדול ולכם יש את הזכות לפגוש, את האפשרות לפגוש את אום אנשים לפני שהם מגיעים ואולי למנוע מבעדם לעשות את הטעות הזאת שעבור חלקם זה בהחלט מתברר כטעות.

סיגל רוזן: זה נושא אחד.

סיגל רוזן: הנושא השני הוא נושאים שהמתנדבים של מוקדי הסיוע לעובדים זרים נתקלים בהם כל הזמן בכלא, כל אותם אנשים שלא ניתן לגרש אותם בגלל שלמדינת ישראל אין קשרים עם המדינות שמהם הם הגיעו.

סיגל רוזן: יושבים אנשים בכלא תקופות ממושכות, לעיתים למעלה משנה.

יוסי אדלשטיין: זה לא עובדים זרים.

ענת קידרון: זה לא עובדים זרים.

יוסי אדלשטיין: זה שוהים בלתי חוקיים, אבל זה לא עובדים זרים.

סיגל רוזן: שוהים שלא כדין.

יוסי אדלשטיין: פה כרגע דנים בנושא העובדים הזרים.

סיגל רוזן: הבעיה המרכזית באמת זה עם מדינות כמו סנגאל - -

אסתר אפרת סמילג: זה לא קשור לנושא, זה נושא אחר.

סיגל רוזן: גיניאה, טוגו.

אסתר אפרת סמילג: זה נושא קשה, אבל זה לא נושא של הדיון.

יוסי אדלשטיין: זה לא הנושא של הדיון.

יוסי אדלשטיין: אנחנו מדברים על נושא העובדים הזרים ולא על נושא השוהים הבלתי חוקיים באופן כללי.

אסתר אפרת סמילג: זה לא קשור.

סיגל רוזן: אני רואה פה הזדמנות לדבר עם נציגי משרד החוץ ולמשל כרגע יושב בכלא אדם קרוב לחמש שנים, שנעשה ניסיון לגרש אותו לליבריה, הוא אזרח גיניאה-קונקרי, נעשה ניסיון לגרש אותו לליבריה ולמרות שהוא הוחזר משם ופנינו עם מכתב של אתיופיאן-איירלינס שמבהיר שליבריה מסרבת לקבל אותו כי הוא אזרח של גיניאה-קונקרי, עכשיו משטרת ההגירה מתכוונת לנסות לגרש אותו פעם נוספת, לליבריה.

סיגל רוזן: פה אתם יכולים להיכנס לתמונה ולנסות להסדיר את הגירוש שלו לגיניאה.

רן כהן: חמש שנים יושב בכלא?

סיגל רוזן: כן.

סיגל רוזן: כן.

רן כהן: הוא לא פושע.

רן כהן: הוא לא חוקי.

סיגל רוזן: כל פשעו זה שהוא טען שהוא מליבריה.

יוסי אדלשטיין: שהוא לא משתף פעולה עם רשויות המדינה ומשקר את רשויות המדינה כל הזמן.

סיגל רוזן: לפני מספר שנים הוא אכן לא שיתף פעולה.

יוסי אדלשטיין: הוא היה מתיש אותנו - - -

רן כהן: יוסי, אבל אי אפשר לגזול חירותו של בן אדם חמש שנים בכלא.

רן כהן: הוא לא רצח.

רן כהן: עם כל הכבוד, באמת, צריך גם להיות אנושיים, מה לעשות.

רן כהן: צריך למצוא לזה פיתרון.

סיגל רוזן: לא אני אמורה לדבר על זה אבל אנחנו מדברים פה גם על עלות כלכלית.

סיגל רוזן: לא רק של אחזקתו בכלא אלא גם של הטסתו פעם שנייה למדינה שאנחנו יודעים שלא תקבל אותו, זו גם אווילות.

רן כהן: או.

רן כהן: קי.

רן כהן: טוב, גלעד נתן, בבקשה.

רן כהן: שאלות לאורחים שלנו.

גלעד נתן: למשרד החוץ יש לי שאלה אחת.

גלעד נתן: בדקתי עם שגרירויות של מדינות בארץ וגם עשיתי סקירה משווה בנושא.

גלעד נתן: אנחנו המדינה היחידה במערב שאליה עובד זר יכול להיכנס על בסיס זה שמאכר מגיע ומחתים דרכונים.

גלעד נתן: הנושא של ההגעה לשגרירות זה לא רק נושא של לראות שאדם דובר אנגלית, שזה לא קריטי בחקלאות, זה גם נושא של ליידע את העובד ולתת לו את הזכויות שלו.

גלעד נתן: אם יש מישהו כאן שמאמין שהמאכר שמחתים את הדרכונים לוקח זכותון ומחלק אותו לעובדים שלו, אז הוא מאוד מאוד תמים.

גלעד נתן: אני מבקש להבין למה.

גלעד נתן: מה האנומליה הזאת במדינת ישראל.

גלעד נתן: השאלה השנייה זה נושא ההכשרה המעשית - - -

רן כהן: רגע, מה שאתה אומר, גלעד, זה שיש מצב שמאכר בא עם ערימה של דרכונים, והשגרירות אוטומטית נותנת להם את הוויזה לכניסה.

גלעד נתן: אין מדינה מערבית, אין מדינה בעולם המפותח, ולמען האמת גם חלק גדול מהמדינות שלא נחשבות מפותחות, שמכניסה עובדים על בסיס זה שמישהו החתים את הדרכון שלהם והעובד לא היה בשגרירות.

גלעד נתן: עובד מגיע לשגרירות, עובר ראיון, ולא משנה לאיזה ענף הוא הולך.

גלעד נתן: השאלה השנייה היא למשרד הפנים.

אורי מקלב: אתה לא עונה למה ששאל אותך היושב ראש.

אורי מקלב: האם יש באמת תופעה כזאת שאדם מגיע עם ערימה של דרכונים, או שאתה רק אומר את זה באופן תיאורטי?

רן כהן: גם מה שרוויטל אמרה, שלא כולם עוברים ראיון, איך זה עובד?

רן כהן: שהמאכר מביא ערימה של דרכונים של העובדים שלו, בא לשגרירות ואומר: אלו עובדים שאני רוצה לייבא על פי בקשת ממשלת ישראל או לא יודע מי, והוא מקבל אוטומטית.

רויטל מלי דנקר: יש אישור משרד הפנים מראש.

גלעד נתן: יפה מאד.

רן כהן: אף אחד לא רואה אותו.

רויטל מלי דנקר: דרך אגב, כשהוא נוחת בנתב"ג הוא גם אמור לקבל זכותון, לא שזה משנה.

רן כהן: הוא מקבל זכותון בנתב"ג אבל העניין של הקשר איתו שם, על מה שהוא עולה לארץ ועל הזכויות שלו, הוא לא יכול חזור בו בעודו שם.

רן כהן: הוא לא יכול, רק כשהוא כבר פה וכשהוא כבר פה הוא כבר בבוץ.

גלעד נתן: השאלה השנייה היא למשרד הפנים לגבי הנושא של הכשרה המקצועית.

גלעד נתן: אתם תולים המון ברפורמה החדשה, החברות יהיו אחראיות להכשרה המקצועית של העובדים בחו"ל.

גלעד נתן: זה יפה, אבל אם הדבר הזה לא ייבחן ברצינות בחו"ל, אז יש יסוד סביר להניח שכמו דברים אחרים שחברות היו אחראיות עליהם עד היום, לא בטוח שזה יקרה.

גלעד נתן: מה זאת אומרת אחראיות על ההכשרה המקצועית?

גלעד נתן: הולכת להיות רשימה של מוסדות מורשים?

גלעד נתן: אני שומע מביטוח לאומי שעובדים ישראליים שעובדים בסיעוד לא עוברים כולם את ההכשרה המקצועית שהמוסד לביטוח לאומי דורש מחברות הסיעוד.

גלעד נתן: אז אתם מספרים לי שהעובדים בחו"ל יעברו את ההכשרה המקצועית הזאת?

גלעד נתן: מה הכלים לבדוק שבאמת נעשתה הכשרה מקצועית ואיפה?

רן כהן: יש תשובות?

שושנה שטראוס: כמו שקבענו, הטלנו את האחריות על הלשכה וזו המקצוע שלה, היא לשכת תיווך.

שושנה שטראוס: כל המומחיות שלה אמורה להיות להתאים עובד מתאים לפציינט או למטופל מתאים.

שושנה שטראוס: עכשיו אם הלשכה לא עושה את זה, אז צריכים לקחת ממנה את ההיתר.

שושנה שטראוס: אבל ההנחיה הייתה שהלשכה שמביאה עובד מוכשר גם מתחייבת במשרד הפנים לפני שהיא מביאה עובד מחו"ל, שהיא בדקה את העובד, היא שלחה עובדת סוציאלית לבדוק את המטופל, היא תתאים את הכישורים של העובד באופן מפורט ואחרי בדיקות למטופל, ומלבד זה ביקשנו, וזה לא נכנס לגמרי לתוקף, שתהיה גם תעודת הכשרה שהעובד עבר הכשרה במוסד מוכר במדינה השולחת.

רן כהן: רגע, הלשכות האלה קיבלו איזשהו מסמך מחייב על כל הכישורים שנדרשים, על ההכשרה והכללים שהמדינה דורשת מהם?

סיגל רוזן: אין פירוט בנוהל, לא משך ההכשרה ולא סוג ההכשרה.

רן כהן: זה בדיוק מה ששאלתי.

רן כהן: האם יש פירוט ואת אומרת לי לא.

סיגל רוזן: לא מי יממן את ההכשרה.

סיגל רוזן: אין בכלל פירוט בנוהל, הוא כללי לחלוטין, רק שהם צריכים לעבור הכשרה.

אסתר אפרת סמילג: כתוב בנוהל שזה הכשרה על פי מוסד מוכר.

רן כהן: רגע, יובל יעקובי, ממשרד האוצר.

יובל יעקובי: רק רציתי לשאול את גלעד: בשיטה הזאת שתיארת, איך כן עושים את זה בעולם המערבי?

יובל יעקובי: כי זה לא נשמע לי כזה מופרך.

יובל יעקובי: זאת אומרת, אם אני מבין נכון, היום בן אדם הולך למשרד התמ"ת – עכשיו זה יהיה רשות ההגירה – מקבל את ההיתר שלו, אחרי זה עם ההיתר הזה הוא הולך לחברת כוח אדם וחברת כוח אדם מאתרת לו עובד זר בחוץ לארץ.

יובל יעקובי: היא אומרת לבן אדם בישראל מה השם של העובד הזר שהיא רוצה להביא לו, הוא הולך ומקבל אישור ממשרד הפנים להביא את עובד זה וזה, תעודת זהות או מספר דרכון זה וזה לארץ.

יובל יעקובי: אז מגיע המאכר הזה, כמו שאתה אומר, ומחתים את הדרכונים בשגרירות, על פי תעודות זהות ומספרי דרכון שמשרד הפנים נתן לו.

יובל יעקובי: אז על פניו, אני רוצה להבין מה כן נעשה במדינות המערב.

רן כהן: אני אגיד לך מה, אולי אני אשיב לך, יובל.

רן כהן: אמרה לי יושבת ראש הכנסת שהיא הייתה בביקור בפיליפינים, בתפקידה כיושבת ראש הכנסת.

רן כהן: נחשפה בעם לזה שאחת ממערכות היחסים הכי עזות בין ישראל ובין הפיליפינים אלה העובדים והעובדות בסיעוד.

רן כהן: שם, קטאר – בסדר, לא קנדה שזה כאילו איזה מודל שאי אפשר להגיע אליו, קטאר – מחזיקה בפיליפינים נציגים מקצועיים שלה שבודקים כל עובדת וכל עובד שבא לעבוד בסיעוד בקטאר.

רן כהן: הכשרה, יכולת, שפה, התאמה, גיל, צרכים, כל הדברים האלה, ורק מי שהמדינה בדקה והוא יכול, מאושר לעבור לקטאר ומקבל את הוויזה.

רן כהן: ואז משרד החוץ נותן לו את הויזה.

רן כהן: ויזה או איך זה נקרא?

קריאה: כן, אשרה.

רן כהן: אשרה.

רן כהן: זו בעצם הדרך שבה עושים את זה.

רן כהן: אצלנו, אוספים ברחוב.

רן כהן: ובסוף זה צריך לבוא לאיזה – אני יודע מה, קשיש או נכה או תשוש בנתניה או בחדרה או בגדרה, או אני לא יודע איפה, ולטפל בו.

רן כהן: למה אספו אותו ברחוב במנילה.

יובל יעקובי: זאת אומרת שכל עובד ועובד.

רן כהן: עובר מיון.

יובל יעקובי: עובר מיון על ידי איש מדינה, עובד מדינה של קטאר.

רן כהן: כן.

רן כהן: עכשיו, לפי מה שנאמר לי לא זו בלבד, אלא שבהגעתם לארץ שבה הם עובדים הם עוברים איזושהי הכשרה שמאורגנת על ידי המדינה.

יוסי אדלשטיין: מה שאתה אומר, כבוד היושב ראש, זה חלק מהתהליכים שאנחנו הולכים להפעיל באמצעות IOM.

רן כהן: יוסי, בסדר.

רן כהן: אני מברך אתכם לתהליכים.

יוסי אדלשטיין: לא, בסדר.

רן כהן: אבל שלוש שנים אנחנו עוקבים אחרי החלטות של הממשלה, לא שלנו.

יוסי אדלשטיין: בסדר.

רן כהן: אגב, אנחנו הסכמנו עם ההחלטות האלה, בירכנו עליהם, האצנו בהם.

רן כהן: אני מקיים את הישיבות האלה, אני מודה, בעוונותיי, חבר הכנסת מקלב, אני מקיים את זה כדי להאיץ את התהליך הזה כדי שתתקדמו איתו, אבל לצערי הרב אני כל פעם חוטף סטירה נוספת בפרצוף, זה בעצם מה שאני מרגיש.

רן כהן: טוב, או.קי.

רן כהן: עוד?

רן כהן: סיגל?

רן כהן: אה, ענת.

אורי מקלב: יושב ראש, אני יכול לצטט את מה שאמרת ב-23 ביולי.

רן כהן: קראתי.

רן כהן: קראתי כבר.

אורי מקלב: קראת?

אורי מקלב: יופי.

רן כהן: עוד לפני שהגעת קראתי.

אורי מקלב: אז אני חושב שזה חשוב עוד הפעם, אז אתה כבר באמת זעקת ואמרת שהממשלה נכשלה באי קיום ההחלטה של לא להפעיל את ייבוא העובדים הזרים דרך IOM.

רן כהן: נכון.

אורי מקלב: ואין ברירה אלא להתרעם – מילים קשות, אני אפילו לא רוצה לחזור על זה.

רן כהן: קראתי את זה גם מילה במילה.

אורי מקלב: גם לכולם פה?

רן כהן: כן.

אורי מקלב: עכשיו אתה יותר עדין .

רן כהן: ענת.

רן כהן: בבקשה.

ענת קידרון: כן.

רן כהן: בבקשה.

ענת קידרון: בעניין IOM ואחר כך בעניין הראיון.

ענת קידרון: קודם כל החלטת הממשלה - - -

רן כהן: רגע, את גם ממוקד סיוע לעובדים?

ענת קידרון: אני מקו לעובד.

רן כהן: קו לעובד, סליחה.

רן כהן: כן.

ענת קידרון: החלטת הממשלה בנושא ההסכמים שיחתמו עם המדינות לא איחדה את הנושא של IOM.

ענת קידרון: זאת אומרת ההחלטה היא להביא באמצעות הסכמים בין המדינות או באמצעות ה-IOM.

ענת קידרון: עכשיו אומרים לנו שה-IOM לכאורה עושה בעיות ולא מצליחים לתפעל ושזה לא קורה.

ענת קידרון: אז למה המדינה לא מחפשת בנוסף את הנתיב האלטרנטיבי, שגם גלעד דיבר עליו, שזה בעצם גיוס על ידי המדינה, מדינה מול מדינה.

ענת קידרון: מה גם הבנתי שחלק מהמדינות מתנגדות לגיוס באמצעות ה-IOM, אבל כן מוכנות, כמו בפיליפינים למשל, לגייס מדינה מול מדינה.

רן כהן: אגב, ענת, את יודעת – במדינה יש שירות שזה ייעודו וזו מקצועיותו.

ענת קידרון: שירות התעסוקה.

רן כהן: שירות התעסוקה.

ענת קידרון: אני מסכימה, אני חושבת - - -

רן כהן: פשוט אפשר להשתמש בו.

ענת קידרון: התחושה שלנו היא שההיתלות הזו ב-IOM נועדה – אל"ף, יש מישהו להאשים אותו למה הדברים מתעכבים, ושנית כדי שהמדינה לא תהיה אחראית לכל מה שקורה במהלך הגיוס.

ענת קידרון: אבל זו בהחלט לא הדרך היחידה ולא בטוח שזו אפילו הדרך המועדפת.

ענת קידרון: והנושא של גיוס על ידי נציגי מדינה הוא דבר מקובל בעולם ופועל במדינות מסוימות שישראל עובדת אתן.

ענת קידרון: זה פועל בין פיליפינים לקוריאה, זה פועל גם בנפאל עם חלק מהמדינות.

ענת קידרון: וברגע שאנחנו יודעים עכשיו שהמצב לא טוב ושמבחינת אכיפה, אגב, לא נעשה דבר מבחינת דמי התיווך, אז צריך לנסות נתיב אחר.

ענת קידרון: עכשיו קצת התפלאתי על מה ששמעתי פה ממשרד החוץ – אומרים שבראיון עובדים לא אומרים שום דבר.

ענת קידרון: אז קודם כל, מבחינת צפיית פני העתיד, אם יסבירו לעובד ויבטיחו לו שמה שהוא אומר לא יפגע בו, או שישאלו אותו שוב אחרי שהוא מ קבל את הוויזה, אז אולי יש סיכוי שהוא יותר יגיד.

ענת קידרון: אבל מעבר לזה, הבנתי שבמקום שיש כן מוכנות להגדיל ראש, למשל, בנפאל יושב נציג שבאמת אכפת לו, והוא הצליח לאסוף נתונים מאוד מאוד משמעותיים.

ענת קידרון: זאת אומרת שעובדים כן מגיעים.

ענת קידרון: אני רוצה לעדכן את כבוד היושב ראש ואת הוועדה שכיום הפיליפינים, לפחות מה שאנחנו רואים, היא לא הספקית המרכזית של עובדים זרים אלא מגיעים מנפאל, מסרי לנקה ומהודו, ועובדים מהודו במיוחד גברים, הם באופן קונסיסטנטי עובדים שלא מתאימים ולא יודעים אנגלית.

ענת קידרון: עכשיו, יותר מזה.

ענת קידרון: לגבי כל ההנחיות – נפגשתי עם שגריר ישראל במאנילה ועם הקונסול, והם אמרו לי: אנחנו לא בודקים שפה ואנחנו לא מוסמכים לבדוק שפה, ולא היתה הכשרה ואנחנו לא עושים את זה.

ענת קידרון: אנחנו עושים בדיקות רפואיות, בודקים אם יש קרובי משפחה בישראל ואנחנו לא יכולים בכלל להחליט.

ענת קידרון: והם לא היו מעודכנים בהרבה נהלים שקשורים להגעת עובדים זרים.

ענת קידרון: יותר מזה, הקונסול במאנילה בכלל לא ידע שעובדים שהיו בעבר בישראל לא יכולים לחזור אליה למלוא התקופה לפי ההוראות החדשות של משרד הפנים.

ענת קידרון: הוא אמר לי: אני, מבחינתי, הוא יכול להיות בישראל רק חודש, אני נותן לו אשרה.

יוסי אדלשטיין: הוא לא נותן לו.

ענת קידרון: לא, אבל הוא אמר - - -

יוסי אדלשטיין: הוא לא נותן לו.

יוסי אדלשטיין: הוא לא יכול לתת לו, הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.

יוסי אדלשטיין: אם הוא לא מקבל מברק ממדינת ישראל, ממשרד הפנים, אז הוא לא יכול לתת לו שום דבר.

ענת קידרון: אבל הוא מקבל.

ענת קידרון: ואגב, ראינו מקרים כאלה.

יוסי אדלשטיין: שמה?

ענת קידרון: שעובדים שהיו בעבר נכנסו.

רן כהן: אבל הוא מקבל, יוסי.

יוסי אדלשטיין: לא, הוא לא מקבל.

רן כהן: הוא מקבל, איך כל העובדים האלה באים?

יוסי אדלשטיין: לא.

רן כהן: מקבלים את ההיתר הגורף.

רן כהן: תביאו 3000 תאילנדים והם באים.

יוסי אדלשטיין: לא, זה לא עובד כך.

ענת קידרון: ואפילו בסיעוד.

יוסי אדלשטיין: לא.

יוסי אדלשטיין: אני נורא מצטער, זה לא הולך היתר גורף בסיעוד, זה הולך פרטני, זה לא – גם בחקלאות - - -

רן כהן: אני, דרך אגב, חייב לומר לך, יוסי, במאמר מוסגר: זו הפעם השנייה או השלישית שעולה בישיבה הזאת העניין הזה של המעבר מעובדי סיעוד מהפיליפינים למדינות אחרות, נפאל וסרי לנקה והודו ואחרים, ואני מתחיל להרגיש שיש פה משהו מאד מאד מסריח.

ענת קידרון: מאד.

רן כהן: לא בגל שהפיליפינים לא יודעים לספק עובדים בסיעוד.

ענת קידרון: להפך, למעשה - - -

רן כהן: הפיליפינים מספקים עובדות ועובדים בסיעוד לכל העולם.

רן כהן: זה הענף נדמה לי הכי גדול בכלכלה הפיליפינית.

רן כהן: אז מה קורה כאן?

רן כהן: מה ההסטה הזאת?

רן כהן: מה קרה כאן שיש פה הסטה?

רן כהן: אני לא יודע, או שיש פה עניין שהפיליפינים כבר יודעים לעמוד על הזכויות שלהם.

ענת קידרון: לא, לנו זה ברור מאוד מה העניין.

רן כהן: אז מה העניין?

ענת קידרון: כיוון שמהודו מגיעים גברים, בעיקר גברים, אבל גם באופן כללי אנשים שלא יודעים את השפה, מגיעים אלינו כל מיני מאכרים, אז מאוד קל לעבוד עליהם.

רן כהן: לא, לא, לא, ענת, בואי תגידי לי הכי גלוי בעולם.

ענת קידרון: או.

ענת קידרון: קי.

רן כהן: מה היתרון של המאכרים?

רן כהן: זה לא הם באים לבד.

רן כהן: שום גבר מהודו לא בא לישראל לבד.

רן כהן: הוא בא אם מאכר ישראלי מביא אותו.

ענת קידרון: היתרון בהבאת עובדים שלא יודעים את השפה זה שהם מגורשים תוך זמן קצר מאוד מישראל ואפשר להביא אחרים במקומם.

ענת קידרון: נקודה.

ענת קידרון: האנשים האלה מגיעים בעשרות, בעשרות, אלינו למשרד.

ענת קידרון: ואחר כך, כשמשרד הפנים ברוב טובו מאפשר להם עוד זמן למצוא עבודה, אז מתפתחת תעשייה חדשה, שגם בישראל חברות כוח אדם גובות מהם כספים עבור השמה בישראל, ואם לא – הם לא מצליחים למצוא עבודה.

רן כהן: זו תעשיית ייבוא העובדים, זה לא.

ענת קידרון: זה פשוט, ככל שהאדם מוכשר פחות כך יותר משתלם להביא אותו.

קריאה: כך הוא יפנה את האשרה שלו יותר מהר.

רן כהן: ברור, זו תעשיית יצירת אשרות חדשות.

אורי מקלב: אבל לפי מה שאמרת מקודם, היושב ראש, יכול להיות שבמדינות אחרות הדבר יותר מסודר והפירוש הוא שהם יכולים ללכת לקטאר או יכולים ללכת למקומות אחרים והם לא צריכים לשלם את דמי התיווך למאכרים.

אורי מקלב: לכן הפיליפיני, למה שהוא יבוא לישראל אם הוא יכול ללכת למדינה אחרת ושם הוא לא צריך לשלם את התיווך?

אורי מקלב: אולי זאת הסיבה שנמנעים לעבוד בישראל ולכן אין ברירה למאכרים, רק ללכת להודו ששם הם כן משלמים להם, שם אין להם ברירה.

אורי מקלב: כי אם זאת הסיבה, אז זה עוד יותר אומר מה קורה.

אורי מקלב: שאם אנחנו רוצים לצאת מתוך נקודת הנחה שהעובדים הפיליפיניים יותר מיומנים ויותר מתאימים לעבודה הזאת מאשר עובדים במדינות אחרות, סגרנו את השערים לאנשים פה מהפיליפינים, לא באים עובדים פיליפינים ובאים עובדים אחרים, כפי שאתם אמרתם, שפחות מתאימים.

אורי מקלב: אבל אני חוזר ואומר: יכול להיות שהסיבה המרכזית היא שהם לא צריכים, יש להם מדינות אחרות ששם הם באים לשם ובלי שהם צריכים לשלם את התיווך.

רן כהן: חבר הכנסת מקלב, האמן לי זה לא כל כך תלוי לא בהודים ולא בפיליפינים, זה תלוי במאכרים הישראליים.

סיגל רוזן: ברור.

סיגל רוזן: החברות הישראליות של המאכרים בוחרות עם מי להתקשר.

רן כהן: המאכרים הם שעושים – למה האוזניים שלי מתחדדות בדיון הזה?

רן כהן: כי ברור לי לגמרי שמי שעומד מאחורי זה זה לא ההודים ולא התאילנדים ולא הפיליפינים ולא הנאפלים.

רן כהן: מי שעומד מאחורי העניין הזה והוא המנוע בתוך כל העניין, זה המאכרים.

רן כהן: עכשיו, אם המאכרים יחליטו ללכת להודו, סימן שמשתלם להם יותר בהודו.

רן כהן: עכשיו לענת ולסיגל יש הסבר.

רן כהן: הן אומרות שככל שיביאו משם פחות מתאימים, כך תעשיית יצירת הואוצ'רים תהיה גדולה יותר, כי יחזירו אותם ויביאו עוד אחרים.

רן כהן: הם מרוויחים לא על דמי התיווך, לא על ה-70 שקל בחודש שזמשלם כל אדם סיעודי לחברה הזאת, הם מרוויחים על הבוחטות של אלפי הדולרים שכל עובד כזה משלם.

רן כהן: זה מה שקורה.

רן כהן: או.קי.

רן כהן: תודה, ענת.

רן כהן: מורן.

רן כהן: מייצגת את?

מורן דהן: אני מבנק ישראל, מרכזת את הוועדה של צמצום העובדים הזרים.

מורן דהן: רציתי להדגיש את החשיבות של IOM או את היתרון.

מורן דהן: אנחנו במסגרת הוועדה מנסים לקדם את העניין של עובדים עונתיים כדי - - -

רן כהן: הוועדה זה צריך להגיד – הוועדה הממשלתית.

מורן דהן: הוועדה הבין משרדית.

רן כהן: הבין משרדית עם בנק ישראל.

מורן דהן: בנק ישראל, משרד האוצר, משדר התמ"ת, משרד המשפטים, משרד החקלאות, משרד הפנים ויושב ראש ההתאחדות החקלאית.

מורן דהן: בוועדה זו גם מנסים למגר את התופעה של דמי התיווך ובעצם לצמצם את ההשפעה על שוק העבודה הישראלי.

מורן דהן: אחד הרעיונות שעלה זה בעצם להביא תעסוקה של עובדים עונתיים בענף החקלאות לשבעה חודשים.

מורן דהן: זה דבר שאמור באמת לבטל את דמי התיווך, אבל אם אני ממקדת את הבעיה של שיטת ההעסקה הקיימת זה גם חוסר השקיפות במידע.

מורן דהן: כל העובדים שמגיעים תחת חברות לעבוד כאן

מורן דהן: חמש שנים, בעצם למעסיק יש את ההיתר לשנה וגם ההתאמה לכישורים.

מורן דהן: אם IOM לא יפעל יחד עם שיטת ההעסקה, לא יהיה אפשר לקדם את העניין של העובדים העונתיים.

מורן דהן: שהדבר הזה לדעתי הוא הפיתרון לביטול דמי התיווך.

מורן דהן: יש בזה חשיבות ושיטת ההעסקה ממש מתעכבת ואני לא מקבלת תשובות לא ממשרד הפנים ולא מהגורמים הרלבנטיים איפה זה עומד.

רן כהן: אוקי, תודה לך.

רן כהן: יש למישהו עוד משהו להוסיף לפני חברי הכנסת?

רן כהן: לא, תודה.

רן כהן: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

רן כהן: שושנה, סליחה.

שושנה שטראוס: אני רק רציתי לומר שאני מאד מצטערת שזו הישיבה האחרונה שלך, כבוד יושב הראש, ומאד נהנינו משיתוף הפעולה ובאמת ההתמקדות על הנושאים שהם מאחורי הקלעים, כי קלה מאוד בתחום של העובדים הזרים הסוואה, אבל באמת זה ללכת מתחת לפני השטח ולהעלות את הבעיות וזה לטובת כל הציבור כולו.

רן כהן: אני מודה לך.

רן כהן: אני אשתדל להיות יעיל גם במקומות אחרים.

רן כהן: אני מודה לך.

יובל יעקובי: גם אני, בשם האוצר, מצטרף לזה.

רן כהן: וואו.

רן כהן: זה, זה – אני מודה לך, יובל, באמת תודה רבה.

רן כהן: טוב בנושא של העובדים הזרים לפחות היו כמה דברים שראינו באמת עין בעין ואני שמח על זה.

רן כהן: תודה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אני גם לא יכול בלי להשתתף במילות ההערכה, אנחנו, כחברי כנסת, הייתה לנו הזדמנות במליאה לברך ולהוקיר את הפעילות של רן בכנסת, אבל באמת גם בעבודה בוועדה הזאת – אני לא הרבה זמן נמצא בוועדה, אבל אני נוכחתי בעבודה, שהיא לא רק עבודה מקצועית אלא עבודה מכל הלב, וזה לפעמים מוסיף הזדהות חזקה מאוד עם הדברים והאכפתיות, וזה מה שבאמת נותן את ערך המוסף לך כיושב ראש, אבל לא נאריך בזה.

רן כהן: לא.

אורי מקלב: עיקר הדברים, בשתי נקודות.

אורי מקלב: הנקודה הראשונה שבכל מה שאמרת, היושב ראש, לא מתקדם שום דבר.

אורי מקלב: לא ההסכם עם IOM וגם לא ההסכם עם תאילנד.

אורי מקלב: זה לא נראה שזה נכנס לאיזו תאוצה יותר חזקה, ומה שהפניה שלי, אני חושב, ושלך בוודאי כיושב ראש, למשרד החוץ בעיקר, היא להאיץ תהליכים.

אורי מקלב: זה יכול לעבור, לשדרג, בדרגות יותר גבוהות.

אורי מקלב: יכול להיות שמברק פה מברק שם לא עושה את שלו אז צריך שאנחנו חוזרים ואומרים שאנחנו רואים את זה כדבר מאוד מאוד אקוטי לסיעודיים, ובאופן כללי לכלכלה הישראלית וכולי, כמו שהיושב ראש הרחיב בדבריו.

אורי מקלב: הדבר השני: כן, אני מרגיש בכל אופן שבצד הממשלתי אולי אין מספיק את ההרגשה או את ההחלטה שיש חשיבות לנציגות של ישראל במדינות ששם זה נעשה.

אורי מקלב: יש לזה חשיבות גדולה.

אורי מקלב: אני, בכל אופן, מרגיש חשיבות מאוד גדולה מכמה וכמה היבטים.

אורי מקלב: אדם שמתמקצע ומתמחה, או גוף, או מחלקה שמתמקצעת בדברים האלה, יודעת להבחין עם הזמן, יודעת לשמוע מה היה.

אורי מקלב: זה לא סוד, אתה ציינת את זה, אדוני היושב ראש, בוועדה הקודמת: אני חושב שחלק מהעובדים הזרים – אני מתמקד כרגע בסיעוד – חלקם אולי אפילו חסידי אומות העולם.

אורי מקלב: באמת אנשים נפלאים, שמוסרים נפשם ולא רואים דבר כזה.

אורי מקלב: רואים את המסירות שלהם, את הרצון לעזור, שהם עושים את זה ללא כחל ושרק, ממש בצורה המעולה ביותר.

אורי מקלב: חלקם, אני מניח גם כן, רובם, מצוינים.

אורי מקלב: אנחנו גם שומעים אצל חלק על תופעות שאנחנו לא אוהבים לשמוע שיש.

אורי מקלב: אז דיברנו על זה שזה יכול להיות שנעשה מתוך לחץ, מתוך עבודה קשה, אבל עם הזמן יכול להיות שיש עוד מאפיינים בזה.

אורי מקלב: כשיש מישהו מיומן שעומד בראש מחלקה כזאת, והם מראיינים, ויודעים גם להבדיל אם יש – מקבלים את המיומנות כמו בכל נושא, יודעים לחקור, יודעים איך לגעת בנקודות, איך כן לדעת את האמת להגיד איך הוא מקבל מה הוא מקבל, ומי יכול יותר להתאים פחות להתאים.

אורי מקלב: זה גם מקשה על חברות המאכרים האלה וממילא כל הדבר הזה מקבל אופי אחר לגמרי, כשיש מישהו, גורם מקצועי, שמטפל בזה.

אורי מקלב: וכן יש לזה חשיבות מאד גדולה.

רן כהן: או.

רן כהן: קי.

רן כהן: אני באמת מזדהה עם כל הדברים שאמר כאן חבר הכנסת מקלב.

רן כהן: אני רוצה להוסיף קודם כל תודה רבה לכם על העבודה המשותפת.

רן כהן: אני באמת מרגיש, באמת, הרגשה מאוד עמוקה של היכרות שיצרה הרבה מאוד פעמים כמעט כימיה בין אישית ביני לביניכם, ואני מודה לחבר הכנסת מקלב על זה שהוא ואני הם כמעט הקדושים היחידים שממשיכים לעבוד בפגרת הבחירות.

רן כהן: אבל, בכל פעם אני מסתכל על לוח הנוכחות ואני רואה מי מופיע, אז כמעט תמיד זה הוא ואני או אני והוא, זה לא משנה באיזה סדר.

רן כהן: אני מודה לכם גם על הברכות שבירכתם.

רן כהן: אני באמת עשיתי את העבודה הזאת שלי בוועדה הזאת מכל הלב.

רן כהן: אני באמת חושב שזה תחום חשוב מעל ומעבר לחשיבותה של הוועדה הזו בכנסת, אני גם חייב להודות שלא זלזלו בעבודת הוועדה הזאת.

רן כהן: באו לכאן שרים הכי בכירים במדינה, שר האוצר היה פה, שר התמ"ת היה, שר הפנים היה, שרים רבים וחשובים וגם מנכ"לי משרדים.

רן כהן: ואני חושב שטיפלנו בחוליה מאוד מאוד רגישה ומאוד מאוד, מותר לי להגיד, כואבת של החברה הישראלית.

רן כהן: אני חייב לסכם את הישיבה הזאת למען הוועדה הבאה, שתהיה בכנסת הבאה ואני מקווה מאוד שחבר הכנסת מקבל יסכים איתי בסיכום הבא: אל"ף, שוב אני חוזר ואומר שהממשלה נכשלה כישלון חרוץ, בהגעה להסכמים עם המדינות המייבאות עובדים זרים, ועם IOM.

רן כהן: ואם יותר לי לומר בהערכה של מנוסה, שבע פעמים בכנסת, שבע כנסות, אני מעריך שעד האחד במאי, לכל המאוחר, יהיו כבר ועדות ותהיה גם ועדה לעובדים זרים – אני מקווה שאני צודק, בת שבע – ואנחנו דורשים מהממשלה עד האחד במאי 2009, להגיע להסכם עם IOM בכל מחיר.

רן כהן: אנחנו גם דורשים להגיע להסכמים בין המדינות.

רן כהן: אני אומר לכם באמת – אני לא אומר את זה מלשון הטפה או חלילה נזיפה – אין מצב שבו ממשלת תאילנד לא עונה ואין מה לעשות.

רן כהן: אין מצב כזה.

רן כהן: שיחה טלפונית של שרת החוץ עם שר החוץ של תאילנד ותהיה תשובה.

רן כהן: עכשיו אני אפילו אספר לכם סתם סיפור רכילותי: כשהייתי שר התעשייה והמסחר, נפל עלי אירוע, שלא העליתי בדמיוני שאני אצטרך לקיים אותו, לארח את הנסיכה של תאילנד.

רן כהן: ולמה זה נפל עלי?

רן כהן: כי היא עמדה ואולי גם עומדת עדיין, בראש המכון הטכנולוגי של תאילנד.

רן כהן: ואירחתי אותה פה, תאמינו לי, כיד המלך.

רן כהן: אני מוכן לכתוב לה, אם אתם רוצים, אם אין תשובה.

רן כהן: היא בת המלך.

רן כהן: אני רוצה לראות מי יעז לא לענות במצב הזה.

רן כהן: אני בטוח שמכתב ממשרד ראש הממשלה, משרד התמ"ת, ממשרד החוץ, ייענה בסיכומו של דבר.

רן כהן: אין מצב שלא ייענה.

רן כהן: שהשגריר ילך ויעמוד על יד משרד החוץ ולא ייתן מנוח עד שיתנו תשובה.

רן כהן: כי זה חשוב למדינת ישראל.

רן כהן: אז אנא, תעשו את זה.

רן כהן: בואו נגיע להסכם גם עם תאילנד, גם עם הפיליפינים, עם כל מדינה שממנה מייבאים עובדים זרים.

רן כהן: הדבר השלישי, אני מאמץ בחום ובעידוד את הכוונה של ראש הרשות, מר גנות, לשלוח נציגים של הרשות הזאת למדינות, כדי לחזק את הבדיקה של ממשלת ישראל, את העובדים הזרים שמיועדים לבוא לארץ.

רן כהן: את המיון, את הבדיקה, את הפרמטרים, את הקריטריונים.

רן כהן: חייב להיות פה גורם ממשלתי שיידע מה עושים עם זה.

רן כהן: זה לא יכול להישאר רק להפקרות בידיהם של המאכרים, גורפי המיליונים על חשבון העובדים ועל חשבון המדינה.

רן כהן: ואני מאמין שאם הדבר הזה ייעשה, יש אפשרות שבכל זאת גם הממשלה, גם הכנסת, יהיה להם איזשהו "קונטרול", איזשהו פיקוח, על התחום הזה, כי הגיע הזמן לעקור את התופעה הזאת של השחיתות הנוראה, המבאישה, המסריחה, המרקיבה מלשון ריקבון, את התחום הזה של העובדים הזרים בישראל.

רן כהן: אני אומר לכם, אם יש לי דבר שאני רוצה להוריש אותו כמסר – זה דבר שיש בו המון, זה פצע שיש בו המון מוגלה.

רן כהן: וזה ימית את הגוף אם אנחנו לא נטפל בזה טיפול יסודי.

רן כהן: תודה רבה, הישיבה נעולה.

רן כהן: אני מודה לכם.