ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר , 2007-07-23 10:05

שי חרמש: מושב הקיץ נגמר ביום רביעי, וממילא – זה לא יגיע להצבעה, נכון?

אלי אפללו: זה בדיוק מה שאני שואל – גם בפגרה אפשר להביא את זה - -

שי חרמש: אם היינו אומרים – ש-48 שעות הן קריטיות - - -

אלי אפללו: אני לא מבין מה אתה רוצה להגיד.

שי חרמש: אם נבוא ונגיד ש- 48 השעות הקרובות הן קריטיות, כלומר- בואו נעביר את זה כאן, בכוח, ובלבד שזה יעבור ביום רביעי – זה מצב צבירה אל"ף.

שגית אפיק: התחילה היא ב- 2008.

שי חרמש: אפשר גם בשבוע הבא, לקיים דיון, במהלך פגרת הקיץ, וזה מצב בי"ת.

שי חרמש: אז אני רוצה להבין- האם זה קריטי?

יעקב ליצמן: האם שגית אומרת לנו שמבחינת הכנת החומר היא מוכנה, או לא מוכנה.

יעקב ליצמן: אם היא אומרת שהיא לא מוכה, אז אנחנו לא יכולים כרגע לנסות לקבוע את המחטף.

יעקב ליצמן: אני בעד החוק, אגב.

יעקב ליצמן: זה תלוי ביועצת המשפטית.

יעקב ליצמן: בי"ת- אני מוכן ללכת אפילו יותר רחוק, ולהגיד שאם היועצת המשפטית לא מוכנה כרגע, אם אפשר לגמור את זה שביום רביעי בבוקר נצביע, ואז- באותו יום להביא את זה לקריאה שניה ושלישית.

יעקב ליצמן: עד הלילה אפשר להעביר את זה.

יעקב ליצמן: אז זה דין.

יעקב ליצמן: אם היא אומרת שהזמן לא מספיק, אז נצטרך לדחות את זה בעוד כמה ימים.

שגית אפיק: העבודה כאן היא לא שלי.

שגית אפיק: העבודה צריכה להיות שלכם.

שגית אפיק: צריך לעבור סעיף – סעיף, וצריך להיות דיון בוועדה.

יעקב ליצמן: אני לא רואה שחברי הכנסת הולכים להשתכנע לעבוד קשה ביומיים - -

שי חרמש: אני מציע את מבחן התוצאה.

שי חרמש: אם ניתן להגיע ביום רביעי בבוקר להקראה שאין בה חורים - -

שגית אפיק: אתם לא למדתם את הסעיפים.

שגית אפיק: ההקראה – אין לה שום משמעות אם אתם לא עברתם סעיף – סעיף ולמדתם אותו.

שגית אפיק: אם אתם לא רוצים ללמוד את החוק הזה, אז אני לא יודעת מה להגיד.

שי חרמש: חבר הכנסת אפללו – עד כמה זה קריטי לדחות את זה ליום רביעי?

שגית אפיק: יש לך זמן ביום רביעי, להכניס את זה?

קריאות: - - -

שגית אפיק: תחילת הצו היא ב- 2008.

שגית אפיק: הדיון צריך להיות אצלכם, לא אצלי.

אלי אפללו: קודם כל – לא נגלגל את זה אחד מול השני.

אלי אפללו: זה לא עומד זה נגד זה.

אלי אפללו: אני רוצה להגיד: בואו נסכם מה שסוכם.

אלי אפללו: שנעבוד היום, נראה - -

יעקב ליצמן: זה יכול לעלות גם בפגרה?

שגית אפיק: כן.

שי חרמש: אז מה בוער לכם?

אלי אפללו: סיכמנו שאנחנו מתחילים לדון.

אלי אפללו: "מה בוער" זו לא תשובה.

אלי אפללו: שום דבר לא בוער, אבל אם על דברים כאלה אתם אומרים "לא בוער", לאיפה אנחנו מסתכלים?

שי חרמש: אנחנו הולכים עכשיו למליאה.

שי חרמש: מחר, ט' באב, לא עובדים.

שי חרמש: ביום רביעי אני כבר רואה את סדר היום של הוועדה, ויש יום ארוך לתוך הלילה במליאה.

אלי אפללו: אז בשביל מה ביקשתי את הדברים?

אלי אפללו: נתחיל לקרוא סעיף – סעיף.

קריאות: - - -

שי חרמש: טוב.

שי חרמש: אני מציע את הדבר הבא: אנחנו נקדיש את 10 הדקות הקרובות להתחלה, ונעצור ב- 10:30.

שי חרמש: מקובל עליכם?

שי חרמש: בבקשה.

שגית אפיק: (קוראת מתוך הנוסח :

שגית אפיק: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה)(תיקון מס' 58- הוראת שעה), התשס"ז-2006): סעיף 49 לב.

שגית אפיק: הצו מופיע בסעיף 49 לג ומדבר על כך ששר האוצר, בהתייעצות עם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת – יכריז בצו, עד 31 בדצמבר, 2007 שאזור המכונה "אזור פיתוח א'" שמצוי צפונית לקו רוחב 210 או דרומית לקו רוחב –100 – אני מבינה שאת זה אתם מסכימים לשנות - -תואם לצו לעידוד השקעות הון - -

קריאות: - - -

מיכל דויטש: בתוספת אזור שדרות ויישובי עוטף עזה, כהגדרתם בפסקה 5.

סמדר אלחנני: לחוק הזה אין משמעות אם השר לא מפרסם בצו.

סמדר אלחנני: אי אפשר לחבר את הצו לחוק?

סמדר אלחנני: אלי אפללו לא.

סמדר אלחנני: אני שואלת את היועצת המשפטית.

אלי אפללו: היא יכולה לומר מה שהיא רוצה.

אלי אפללו: אני מתנגד.

סמדר אלחנני: להפך.

סמדר אלחנני: אני רוצה לעזור לך.

אלי אפללו: את רוצה לעזור לי ובזה זה יכשיל את העניין, כי עד שהשר יבוא ויגיש את העניין – אני צריך לגמור עם החקיקה.

אלי אפללו: אחר כך – השר יטפל בעניין האחר.

מיכל דויטש: זה גם לא "רשאי להכריז", זה "יכריז".

שגית אפיק: אם הצו יידחה, אפשר לדחות את תחילת - - בהתאמה, אבל אני מאמינה שיש פה כוונות, וזה גם נאמר בוועדת המשנה, הכוונה היא להביא –

מיכל דויטש: גם אין התניה של 2008.

מיכל דויטש: כתוב: בתוך 12 חודשים מיום פרסום הצו.

מיכל דויטש: אין התניה.

שגית אפיק: (ממשיכה בקריאה: "הפעלה מהותית" במפעל באזור מוטב.

שגית אפיק: ..)

סמדר אלחנני: היום יש כל מיני סוגי עובדים.

סמדר אלחנני: יש גם עובדי קבלן.

סמדר אלחנני: יש עובדים זמניים.

סמדר אלחנני: יש לפחות 3-4 סוגי העסקה היום.

שגית אפיק: יש הגדרה - -

סמדר אלחנני: במיוחד במפעלים הללו.

אלי אפללו: ולכן יש הגדרה מה זה "עובדים".

שגית אפיק: זה באמת מעורר פה שאלה.

שגית אפיק: ההגדרה לעובד, בעמוד 151 – "עובד המועסק במשרד מלאה במהלך שנה שלמה, ולעניין זה ימנה עובד המועסק במשרה חלקית או עובד המועסק בחלק מהשנה באופן יחסי לחלקיות המשרה או למשך עבודתו באותה שנה, לפי העניין.

שגית אפיק: ..." ובאמת השאלה היא: איך אתם סופרים את השנה?

שגית אפיק: עובד שלפני תחילת החוק – איך את סופרת את השנה?

מיכל דויטש: כל מי שמועסק במשרה מלאה במהלך שנה.

מיכל דויטש: הרי אני בודקת 3 שנים לפני המכירה כמה עובדים היו.

מיכל דויטש: אז נניח שמוכרים את המפעל הזה ב- 2008.

מיכל דויטש: נניח שהרכישה והמכירה הם באותה השנה – ב- 2008.

מיכל דויטש: אז בשלוש השנים הסמוכות למכירתו זה 2007, 2006 ו – 2005.

מיכל דויטש: אחד התחיל לעבוד – באמצע 2004 וסיים לעבוד באמצע 2005, במשרה מלאה.

מיכל דויטש: אני אספור אותו כחצי.

מיכל דויטש: לכן הוא ייחשב כחצי עובד לצורך הספירה.

מיכל דויטש: ואז, בסך הכל – אני כופלת ב- 70% ובודקת האם יש במפעל החדשה במספר 70% מהעובדים שהיו במפעל הנמכר.

מיכל דויטש: רצינו, מצד אחד, לאפשר התפתחויות טכנולוגיות – בין במעבר ממפעל למפעל, לא לחסום אותם בכך שנגיד – 100% מהעובדים, ומאידך, לאפשר - -

אלי אפללו: מפעלים חדשים שמגיעםי מגיעים עם קווים חדשים, - -

בועז סופר: גם אם מעבירים את המפעל מטר הצידה-אז מפתחים טכנולוגיה אחרת - -

מיכל דויטש: אבל מאידך –שלא תהיה מסה של ריקון עובדים.

דליה זמיר: - - בצורה מהותית.

דליה זמיר: יש מגבלה מהותית - -

אלי אפללו: שלא יהיה מצב שהוא עובר ממפעל שהיו לו 200 עובדים והוא מחזיק רק 20 עובדים.

שגית אפיק: איך התייחסתם לחש מפיטורי עובדים?

בועז סופר: בממוצע – 3 שנים, ב- 3השנים האחרונות, זה לא ב- 3 חודשים.

בועז סופר: 3 שנים בממוצע.

בועז סופר: מה הוא כבר יכול לעשות ב- 3 שנים, כדי להשפיע על הממוצע?

קריאות: - - -

בועז סופר: - - 9 שנים, מתוכם – רק אחרי 5 שנים בתחולה מלאה של המפעל, נניח, ובשנה האחרונה, כדי לרדת משמעותית הוא צריך לפטר בערך 80% מהעובדים - -

אלי אפללו: הוא לא יכול לעשות את הטריקים האלה.

שגית אפיק: אני ממשיכה בקריאה (קוראת מתוך סעיף 1 – הגדרת "מפעל" - הכוונה היא למפעל שעיקר הפעילות שלו היא פעילות ייצורית, לרבות – ייצור מוצרי תוכנה ופיתוח.

שגית אפיק: ההצעה הזו לא תחול על מפעלים חקלאיים.

שגית אפיק: , לא תחול על מפעלים לאריזה, לבניה, לתחבורה, ולכל פעילות.

שגית אפיק: כלומר- זה יחול רק על מפעל תעשייתי.

שגית אפיק: אני ממשיכה בקריאה: (קוראת את המשך סעיף 1).

מיכל דויטש: לאור העובדה ש- 19(4) פג תוקפו עשינו את התיקונים הנדרשים בהארכת התוקף.

מיכל דויטש: אני אשמח אם נכניס פה להעתיק את ההגדרה של 19(4) כמו שעשינו בהארכות תוקף - -

שגית אפיק: (ממשיכה בקריאה – סעיף 49 לג – וכאן נוסיף את היישובים של עוטף עזה).

שגית אפיק: (ממשיכה בקריאה – סעיף 49 לד)

בועז סופר: נותנים כאן שנה לרכוש, לעשות את העסקה - -

קריאות: - - -

מיכל דויטש: למכור את המפעל שבנינו - -

קריאות: - - -

מיכל דויטש: את המקרקעין שבאזור - נותנים לו שנה לקנות, כדי להיכנס לתחולת החוק.

מיכל דויטש: ומה לעשות שעסקאות לא נעשות back to back?

מיכל דויטש: נתנו תקופה של 4 שנים החל מיום פרסום הצו ו- 4 שנים לאחר הרכישה, לתת לו אופציה למכור את המפעל שלו, שלא בלחץ.

מיכל דויטש: זה בא יחד עם התנאי – רכשת, נניח, מקרקעין בשדרות?

מיכל דויטש: אתה קוצב לו זמן תוך כמה זמן הפעלה מהותית.

מיכל דויטש: זה שלושת התנאים של התקופה.

מיכל דויטש: אלה התנאים של התקופה שבאה מסביב למכירה ולרכישה.

שי חרמש: או.

שי חרמש: קיי.

שי חרמש: חברים.

שי חרמש: אנחנו עוצרים בנקודה הזו ומכאן נמשיך.

שי חרמש: תודה לכם, הישיבה נעולה.