ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר , 2006-12-18 14:20

יעקב ליצמן: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים בהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה), השגת יעדי תקציב המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007 (התשס"ז-2006).

יעקב ליצמן: אנחנו דנים בפרק י"ב, סעיפים 61, 73 ו-78.

יעקב ליצמן: סעיף 61 – תיקון חוק הפחתת הגירעון והגדלת ההוצאה התקציבית

שגית אפיק: 61.

שגית אפיק: תיקון חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית בחוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית, התשנ"ב-1992 (1) בסעיף 5 – (א) בפסקה (3), במקום "בשנת התקציב 2005 ואילך) יבוא "בשנות התקציב 2005 עד 2008".

שגית אפיק: (ב) אחרי פסקה (3) יבוא: "(4) בשנות התקציב 2009 ואילך – באופן שמדי שנה לא יעלה על 1%.

שגית אפיק: (2) בסעיף 6, בכל מקום, במקום "עד 2010" יבוא "ו-2006", ובהגדרה "סכום ההוצאה הממשלתית", במקום "הנקבע", יבוא "לפי הקבוע".

שגית אפיק: (3) אחרי סעיף 6 יבוא: "סכום ההוצאה הממשלתית בשנים 200 ואילך 6א.

שגית אפיק: סכום ההוצאה הממשלתית בכל אחת משנות התקציב 2007 ואילך, לא יעלה בשיעור העולה על 1.7% ביחס לסכום ההוצאה הממשלתית בשנה שקדמה לה, כשהוא צמוד למדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ובלבד שסכום ההוצאה כאמור לא יגרום לחריגה משיעור הגירעון שנקבע לאותה שנה לפי הוראות חוק זה.

שגית אפיק: לעניין זה, "סכום ההוצאה הממשלתית" – סכום ההוצאה הממשלתית נטו, לפי הקבוע בחוק תקציב שנתי, לרבות מתן אשראי, ולמעט החזר חובות קרן בלבד שאינו החזר חובות כאמור למוסד לביטוח לאומי".

שגית אפיק: (4) בסעיף 7 – (א) בכותרת השוליים במקום "לשנת 2005" יבוא "לשנים 2005 ו-2007".

שגית אפיק: (ב) בסעיף קטן (ב) – (1) ברישה, במקום "בשנת התקציב 2005 יחולו הוראות אלה" יבוא "בשנות התקציב 2005 ו-2007 יחולו ההוראות כמפורט להלן לפי העניין".

שגית אפיק: (2) בפסקה (1), במקום "הממשלה רשאית" יבוא "בשנת התקציב 2005, רשאית הממשלה".

שגית אפיק: (3) בפסקה (2), במקום "הממשלה רשאית" יבוא "בשנת התקציב 2005, רשאית הממשלה", ובמקום הסיפה החל במילים "הגידול בסכום ההוצאה", יבוא "ובשנת התקציב 2007 – בשיעור נוסף על השיעור האמור בסעיף 6 שלא יעלה על 0.5% ביחס לסכום ההוצאה הממשלתית בשנת 2006 המחושב לפי סעיף 61, כשהוא צמוד כאמור".

שגית אפיק: (ג) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) הגידול בסכום ההוצאה הממשלתית כאמור בסעיף זה לא יובא בחשבון כחלק מסכום ההוצאה הממשלתית בשנים 2005 ו-2007 לצורך חישוב סכום ההוצאה הממשלתית לפי סעיפים 6 ו-6א בשנים הבאות, למעט לצורך חישוב סכום ההוצאה הממשלתית שנת 2006 ביחס לשנת 2005".

שגית אפיק: (5) אחרי סעיף 7 יבוא: 8.

שגית אפיק: (א) "הוראות שעה לשנים 2007 ו-2008 – מימון הלחימה בצפון.

שגית אפיק: על אף הוראות סעיף 6, לשם מימון הוצאות הלחימה בגבול הצפון בחודשים יולי ואוגוסט 2006 והנזקים שנגרמו בשל הלחימה, ולמטרה זו בלבד, בשנות התקציב 2007 ו-2008, רשאית הממשלה להגדיל את סכום ההוצאה הממשלתית בשיעור נוסף על השיעור האמור בסעיף 6א, כמפורט להן, לפי העניין: (1) בשנת 2007 – בשיעור שלא יעלה על 1.6% ביחס לסכום ההוצאה הממשלתית בשנת 2006, המחושב לפי סעיף 6. (2) בשנת 2008 – בשיעור שלא יעלה על 1% ביחס לסכום ההוצאה הממשלתית בשנת 2007 המחושב לפי סעיף 6א.

שגית אפיק: (ב) הגידול בסכום ההוצאה הממשלתית כאמור בסעיף זה לא יובא בחשבון כחלק מסכום ההוצאה הממשלתית בשנים אלה לצורך חישוב סכום ההוצאה הממשלתית לפי סעיפים 6 ו-6א בשנים הבאות.

חיים אורון: אני מדבר על כל סעיף שונות ואני מתחיל במהות של הסעיף הזה.

חיים אורון: המהות של הסעיף הזה היא מגמה קבועה ועקרונית של הורדת משקלו של התקציב בהוצאה הלאומית, בלתי תלוי בשאלה אם יש צמיחה או אין צמיחה, אם יש גידול או אין גידול, אם יש גידול טבעי או אין גידול טבעי .

חיים אורון: זה הופך להיות משהו קבוע שחוזרים עליו ב-2009.

חיים אורון: מה יהיה עד 2009, אלוהים יודע, אבל על-פי ההצעה שמונחת פה, ב-2009 חוזרים אליו.

סמדר אלחנני: זה מתייחס רק לגירעון.

חיים אורון: אם כך, לא הבנתי נכון, ואני מקבל את התיקון.

חיים אורון: אני מקבל את ה-1.7 כרף מינימום וזה בשנה שבה מחצית הצמיחה היא פחות מ-3 אחוזים.

חיים אורון: ברגע שהצמיחה היא מעל 3 אחוזים, אני מציע את הקריטריון שהתקציב יעלה בשיעור מחצית הצמיחה במשק.

חיים אורון: למשל, בשנה שעברה היה גידול של 5.2, אז אני חושב שהתקציב היה צריך לגדול ב-2.6.

חיים אורון: זה אומר שמובנה במנגנון הזה קיטון של התקציב ביחס לתל"ג כי חצי הוא מחוץ לסיפור, אבל מובנה גם הצורך להתייחס אל מקורות נוספים בתקציב, כשהם קיימים, כאשר המשק צומח ולראיה כל הנתונים על תחזיות המס וכולי.

חיים אורון: אני אומר בנוסף לזה, וזאת הסתייגות נוספת, שאני מודה שבשקיקה קראתי לפני שבועיים מאמר שעדיין לא פורסם – ואני יכול לתת לכם אותו – של לצערי המנוח כבר צבי זוסמן, שהוא כתב את המאמר ונפטר, והוא בעצם מציע מסלול הרבה יותר מובנה ואמר שאם אנחנו מגדילים את ההוצאה הלאומית ב-3 אחוזים בשנה עד 2010, ב-שנים 2007, 2008, 2009 ו-2010, ואנחנו עוצרים את הרפורמה במס – הוא עשה תחשיב בהנחה של צמיחה של 4 אחוזים, וזה כמובן נושא שעליו אפשר להתווכח – הגידול בהוצאה הוא 35 מיליארד והגידול בהכנסה הוא 32 מיליארד, ובעצם זה מתאזן מבלי לפגוע בגירעון.

חיים אורון: במאמר ניתנות כל הטבלאות איך זה רץ.

חיים אורון: הוא נתן את המבנה האקדמי המסודר.

אייל אפשטיין: זה לא סביר כי 3 אחוזים מימן האוצר בסדר גודל של 8 מיליארד בשנה.

חיים אורון: לא טעיתי בהרבה.

חיים אורון: 8 כפול 4.

אייל אפשטיין: נכון.

חיים אורון: בהנחה שהמספרים שלו מדויקים, ואני אומר אותם מהזיכרון ויכול להיות שטעיתי במשהו, אני אומר את זה בתור מגמה.

חיים אורון: מדובר בכלכלן, משנה לנגיד בנק ישראל, ויש מחלוקת.

חיים אורון: המחלוקת המהותית אתו – אם מותר לי לומר, כמו שאתי – היא לא על האפשרות אלא אם הגישה הזו נכונה והיא לא עולה על האפשרות הטכנית לבצע אותה.

חיים אורון: תקפיא את הרפורמה מה-1 בינואר, לא ללכת אחורנית, לא לפגוע במה שכבר חולק אלא רק נקפיא אותה קדימה.

ראובן ריבלין: האם הנתון הזה של הצמיחה הוא נתון בלעדי או תלוי?

ראובן ריבלין: הסיבות לצמיחה, או רקע אחר.

ראובן ריבלין: האם אני יכול לקבוע טייס אוטומטי לגבי הצמיחה ולקבוע גם את סעיף הגירעון?

חיים אורון: אני חושב שזה הטיעון המהותי החזק כנגד המסלול שצבי זוסמן זיכרונו לברכה הציע.

חיים אורון: ההצעה שלי המקורית היא יותר צנועה.

חיים אורון: ללכת על מחצית הצמיחה, אבל לא פחות מהגידול הטבעי.

חיים אורון: זאת אומרת, הגידול הטבעי הוא נתון כי היו גם שנים של אפס והן חלק מהשנים של המשבר, אבל לא פחות מהגידול הטבעי, ואז מתקבל המנגנון.

חיים אורון: גם כשאתה מסתכל על התחזית הרב-שנתית של משרד האוצר, בחוברת שחולקה לנו, הם מדברים על שיעורי צמיחה של בין 3.5 ל-4.5 לאורך השנים.

חיים אורון: אלה לא נתונים ששלפתי.

חיים אורון: אתה יכול להחליט האם לעגן אותם בחוק.

חיים אורון: אני מוכן להיכנס לוויכוח הזה.

חיים אורון: לראיה, וזה הטיעון המהותי הנוסף, אנחנו מגיעים ל-3.8.

חיים אורון: עם כל הכבוד, אני חושב שהוצאות מלחמה הן מאוד חשובות, ואני חושב ששיקום הגליל הוא מאוד חשוב, אבל מותר לי לפחות לשים על השולחן התמודדות עם שאלת הפערים בחברה הישראלית היא חשובה באותה מידה?

חיים אורון: אז למה כשאני מציע את זה לפני שנה, אומרים לי שצריך לזרוק אותי מבית הספר כי אני לא יודע על מה אני מדבר, אבל כשבא שר האוצר עכשיו ולא מציע 1.7 או 2.2 או 2.6, הוא מציע 3.8, זה בסדר ואז עושים פטנט.

חיים אורון: אגב, הקופסה מתחילה להיפרץ אתמול עם מה שראש-הממשלה כבר הוסיף.

חיים אורון: זה כמו בבושקה רוסית.

חיים אורון: נאמר כאן בסעיף 6(א): "ובלבד שסכום ההוצאה כאמור לא יגרום לחריגה משיעור הגירעון שנקבע באותה שנה".

חיים אורון: זאת אומרת שה-1.7 מותנה באי-גידול בגירעון מהתוואי שאתם סימנתם אותו, שמשנת 2009 הוא 1.

חיים אורון: זאת אומרת שהוא לא אומר בפני עצמו.

חיים אורון: אם יתברר שהגירעון הוא יותר מ-1, זה לא יהיה 1.7 אלא זה יהיה פחות.

חיים אורון: אם כן, הבנתי למה התכוונתם ואני מתנגד לזה כמובן.

חיים אורון: אני מתנגד לתוואים מהסוג הזה שיצוקים בחוקים שאי-אפשר לעמוד בהם.

חיים אורון: זה כבר חוק גירעון שלישי או רביעי שאני זוכר של מסלול יורד.

חיים אורון: אני מבין שצריך לאותת לאיזה שהם שווקים שאנחנו במסלול גירעון יורד.

חיים אורון: אגב, בפועל ברוב השנים האחרונות הגירעון בפועל היה נמוך מההצהרות כאן ולפי דעתי לא במקרה אלא זה חלק מהתרגילים הפנימיים שעושים כאשר מגישים את התקציב, למרות שזה גם השלייקעס.

חיים אורון: בפועל אני לא יודע בכמה יסתיים הגירעון השנה.

חיים אורון: אתם כבר יודעים?

אייל אפשטיין: נמוך מהתקרה.

אייל אפשטיין: עד 2 אחוזים.

חיים אורון: בשנה שבה נקרעו פה מרוב עימותים על היעדר מקורות.

חיים אורון: הגירעון בסוף יהיה יותר נמוך מהתחזית.

יעקב ליצמן: כמה לקחו בחשבון השנה את הגירעון?

חיים אורון: 3 אחוזים.

אייל אפשטיין: השנה היא שנה יוצאת דופן.

אייל אפשטיין: הייתה צמיחה בשיעורים אפסיים.

אייל אפשטיין: אנחנו מדברים החל משנת 2004.

אייל אפשטיין: בשנת 2003 הייתה ירידה משמעותית.

חיים אורון: אתה לוקח שנים בהן הייתה השתוללות מכל הכיוונים.

אייל אפשטיין: עכשיו מדברים על השתוללות לכיוון השני.

חיים אורון: העובדה היא שהגירעון, למרות ההוצאות הנוספות, לא גדל.

חיים אורון: הצעתי היא במקום 3 במקום 1.7.

חיים אורון: אני אומר לא ל-4 שנים, כמו שמציע זוסמן, אלא לשנה אחת.

יעקב ליצמן: אתה מפתיע גם את האופוזיציה.

יעקב ליצמן: 3 זה הרבה.

יעקב ליצמן: אני חשבתי על 2.3.

דוד טל: לא כל דבר צריך להיות אופוזיציה.

חיים אורון: אני הולך אתך.

חיים אורון: כמה היה יעד הצמיחה בשנה שעברה לפי התחזית שלכם?

אייל אפשטיין: 3.9 ל-2006.

יעקב ליצמן: 4.2.

יעקב ליצמן: בפועל כמה היה?

אייל אפשטיין: בשנת 2006 צופים סדר גודל של 4 או 3.5 עד 4.

חיים אורון: אני אציע כאן את הנוסח של מחצית הצמיחה הקודמת.

חיים אורון: 2.4.

יעקב ליצמן: ומ-2009?

חיים אורון: אני לא קובע עכשיו.

קריאה: אתה יכול לפצל את 2006.

חיים אורון: אני מציע 2.4, הגידול בתקציב עכשיו.

חיים אורון: בגירעון למחוק את החזרה ליעד הגירעון של אחוז אחד ב-2009, לעזוב אותו בכלל בחוץ ולא לומר כלום, וכרגע להישאר במצב הקיים.

שלי יחימוביץ': קטונתי מלהוסיף על דבריו של חייים אורון.

שלי יחימוביץ': כמובן שדעתי כדעתי.

שלי יחימוביץ': אני אוסיף בשולי הדברים.

שלי יחימוביץ': אתה אומר שפריסת סעיף התקציב לטובת מלחמה הוא לא יותר חשוב מאותו דבר לטובת הקטנת הפערים החברתיים, אבל כדי שהדבר הזה ייעשה מישהו צריך בכלל לומר שיש יעד של צמצום הפערים.

שלי יחימוביץ': לאוצר יש כמה יעדים – יש יעד צמיחה, יעד גירעון, יעד ריבית, אבל אין יעד של הקטנת אי-שוויון.

שלי יחימוביץ': היעד הזה בכלל לא קיים בין יעדי האוצר.

שלי יחימוביץ': כלומר, מלכתחילה היעד הזה היה צריך להיות כתוב.

שלי יחימוביץ': למשל, האוצר בבריטניה לפני שלוש שנים החליט שיש לו יעד לצמצם עוני בקרב ילדים והוא לקח תוכנית שיטתית כדי לצמצם את העוני בקרב הילדים.

שלי יחימוביץ': אצלנו סוג כזה של ילדים לא על האג'נדה של האוצר.

שלי יחימוביץ': לאוצר אין יעדים לאומיים.

יעקב ליצמן: לגבי הילדים אין בכלל אג'נדה ולא רק בקצבאות.

שלי יחימוביץ': את הדבר הזה צריך לתקן מהבסיס כי לא יכול להיות שהאוצר שאחראי על כל המשרדים, על כל המדיניות, על הגשמה בפועל של האתוס של החברה הישראלית, לא יכול להיות שזה לא יהיה ביעדי האוצר.

אייל אפשטיין: הממשלה קובעת את המדיניות.

יעקב ליצמן: אנחנו מתייחסים אל האוצר כאל הממשלה.

יעקב ליצמן: זה לא עניין של האוצר אלא של הממשלה.

יעקב ליצמן: ברגע שהאוצר מביא את זה לממשלה, הממשלה אישרה את זה, זאת הממשלה.

שלי יחימוביץ': אני קראתי את היעדים של האוצר, את המסמך הראשוני של האוצר, הצהרת הכוונות של האוצר, והיו שם כמה יעדים של האוצר, לרבות דבקות בקווים הכלכליים של 2003, ולא ראיתי שם שום יעד שהוא יעד לאומי אלא ראיתי שם רק יעדים פיננסיים.

שלי יחימוביץ': משל היה האוצר חברה פרטית שצריכה להגיע אך ורק ליעדים פיננסיים ולהראות איזון.

שלי יחימוביץ': אבל לא, צריכים להיות כאן יעדים לאומיים כדי שאז תהיה התשתית הערכית לעשות את מה שאומר חיים אורון, אבל התשתית הערכית לא קיימת מלכתחילה, אז למה שיתחשבו במספרים שלך?

שלי יחימוביץ': לגופו של היום הזה.

שלי יחימוביץ': לגבי התוספות שקיבל אתמול משרד הביטחון בסך מיליארד ו-550 מיליון.

חיים אורון: מיליארד ו-750.

חיים אורון: זה המספר.

שלי יחימוביץ': עמית עשה לי את החישוב לגבי מיליארד ו-550, אז תנו לי להמשיך עם זה כי זה טוב באותה מידה.

שלי יחימוביץ': מיליארד ו-550 שווה פריצת מסגרת התקציב ב-0,7 אחוזים.

שלי יחימוביץ': לפיכך המספר שלי דומה למספר של חיים אורון.

שלי יחימוביץ': אני אומרת 1,7 פלוס 0,7, וזה נותן לנו 2,4, ולו רק כדי לכסות את התוספת המקוממת שניתנה אתמול לתקציב הביטחון ולא לאפשר קיצוץ פלט שהוא מתבקש כתוצאה מכך.

ראובן ריבלין: הערה לגבי השנים הבאות, סעיף (ב)(4).

ראובן ריבלין: אני מציע שלא נאשר את כל אותם סעיפים שהם בבחינת הצהרת חוק.

יעקב ליצמן: אתה מבקש לפצל.

ראובן ריבלין: לפצל, בלי כל ספק.

ראובן ריבלין: מתייחסים לשנים הבאות מבלי שנתנו את דעתם ומבלי שנערך דיון רציני לגבי המשימות שקשורות באותו תהליך, ואם הוא יתקיים מדי שנה בשנה, למה לנו לקבוע כאן דבר שהוא בבחינת משאלה או הצהרה שלא תחזיק מים.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לקבוע לשנת 2009 ו-2010 את כל אותם דברים שבלאו הכי יצטרכו לשבת ולדון.

ראובן ריבלין: לגבי שיטת זוסמן זיכרונו לברכה שחיים אורון מבקש מאתנו לאמץ אותה, אני רוצה לומר חד-משמעית, קודם כל, פוליטית לכל חבריי שנמצאים כאן ושאני נאבק אתם את המאבקים הצודקים, שהחלטת סיעתנו היא שאנחנו לא ניתן יד לגירעון בתקציב שעולה על 1,7.

שלי יחימוביץ': לא תוכלו לבצע את כל הערכים החברתיים החדשים שלכם.

שלי יחימוביץ': זה לא הולך ביחד.

ראובן ריבלין: את צודקת.

ראובן ריבלין: לא נוכל לממש את הכול בבת-אחת אבל נוכל לתקן.

יעקב ליצמן: תן לי לשער.

יעקב ליצמן: אם זה יהיה תלוי בכם, אני לא בטוח מה תעשו.

ראובן ריבלין: נפלאות דרכי הפוליטיקה.

ראובן ריבלין: אני אומר את הדברים כדי שלא תהיינה אי-הבנות.

ראובן ריבלין: דעו לכם שהחלטת הסיעה בשלב זה היא שאנחנו לא נותנים יד לזה.

ראובן ריבלין: אנחנו חושבים שחברה לאומית אשר נושאת את דגל ישראל ומנורת הזהב נמצאת בידי ממשלת ישראל, לא ראוי שהיא תפגע באחד מהערכים שלשמם נקראת מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, אני לא אומר לכם שאני שומר תרי"ג מצוות.

ראובן ריבלין: לצערי הרב אני לא מצליח לעשות זאת.

ראובן ריבלין: שר אוצר מטעם ממשלה שאני תמכתי בה נאלץ לגזור גזרות כלכליות קשות כאשר עיצב תוכנית לאומית להצלת המשק, ושכח באותה עת שיש לנו גם קהל שהוא בחר בנו על-מנת שנהיה לו לבית, ואנחנו הפנינו לו עורף.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו היום הרבה יותר רגישים בסדרי העדיפויות.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, אנחנו לא רוצים להגיע למצב שכאשר נקבל את השלטון בחזרה, אנחנו נעמוד עוד פעם במצב שבו נהיה נאלצים ללכת לאחוז אחד מהטעם שהבזבוזים יביאו עוד פעם לקריסת מערכת כלכלית שלמה שתביא למערכת גזרות כלכליות קשות שעוד פעם תחייב אותנו לעשות גזרות שיהיו בניגוד לאלה שבחרו אותנו, וחוזר חלילה.

ראובן ריבלין: אני רוצה להזכיר שכל אותם אלה שאחראים היום על הבקשה הזאת, הם אותם אנשים אשר לא היה להם שום קשר עם ממשלת הליכוד כמובן כי כולם נולדו בקדימה.

ראובן ריבלין: מתוך אחריות ממלכתית, אנחנו חושבים שאפשר בסדרי עדיפויות גם להילחם ולהיאבק באותו פער בלתי נסבל שנוצר ב-1,7 ואני מציע שגם בשנים הבאות נהיה במצב של יד על הדופק ובכל שנה נבדוק את כל הדברים ואת כל המרכיבים שלהם צריך כדי לעשות את השיקולים מה יהיה יעד התקציב.

יעקב כהן: חברת הכנסת יחימוביץ אמרה שהיא הייתה רוצה לראות שיש יעד לצמצום הפערים.

יעקב כהן: אני חושב שזה לא שייך לביטחון.

קריאה: זה שייך לביטחון סוציאלי.

יעקב כהן: נכון.

יעקב כהן: גם עם תקציב הביטחון שנוסף אתמול, אפשר לצמצם את הפער.

יעקב כהן: הרפורמה במסים משנת 2007 עד 2009 אמורה להיות ב-9 מיליארד שקלים והכול אמור להיות לטובת העשירונים העליונים.

יעקב כהן: אם נשנה את המדיניות, כמו שאומרת חברת הכנסת יחימוביץ, יימצא גם לביטחון וגם לחברה.

אבישי ברוורמן: אני מסכים עם מה שאמרו קודמיי שהייתה טעות בעבר לגבי ההגבלה של מסגרת ההוצאות לאחוז אחד.

אבישי ברוורמן: כתבה סמדר אלחנני שעל ההוצאות צריך להסתכל בקשר למשתנים אחרים.

אבישי ברוורמן: המשתנה הרלוונטי כמובן הוא קצב גידול האוכלוסייה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שבמדינה שלצערנו אין בה חינוך ראוי ויש בה פערים חברתיים כאלה, לפחות בהבטחה במסגרת המצע הכלכלי-חברתי של מפלגת העבודה שחבריי ואני כתבנו אותו , אמרנו שגידול ההוצאה, להבדיל מגזרת נתניהו שהייתה לאחוז אחד, תהיה בשני אחוז.

אבישי ברוורמן: גידול האוכלוסייה הוא 1,7-1,8 אבל יש עוד עלייה ודברים אחרים.

אבישי ברוורמן: זה לא חשוב שבהסכם הקואליציוני הסכמנו שההוצאות לא תגדלנה באחוז אחד.

אבישי ברוורמן: אני לא מבין למה צריך את ה-1,7.

אבישי ברוורמן: אני הייתי הולך על 2 אחוזים ואני מסכים לחלוטין עם דבריו של ראובן ריבלין שצריך להוריד.

אבישי ברוורמן: אם כבר הולכים לגבי 2009 ו-2010, הייתי משאיר את זה כקצב גידול האוכלוסייה כ-2 אחוזים, אבל אם לא, נוריד את זה.

אבישי ברוורמן: להערכתי עם תקציב הביטחון הנוכחי והתהליכים של טייס אוטומטי, אנחנו נהיה בעוד מספר שנים עם אי-שוויון ועם פערים הרבה יותר גדולים מהקיימים היום, כי התהליכים כרגע, כמו שהם הולכים, אני לא רואה בהם בשורה, גם בנושא התעסוקה שמתרכז בעיקר בעשירון העליון, גם בנושא משמעות תקציב הביטחון הגדול, וגם בקיצוץ בשירותים ובנושא הרווחה.

אבישי ברוורמן: כאן התשובה שלי לחברי המלומד חבר הכנסת יעקב כהן.

אבישי ברוורמן: יש לנו פה שתי מגבלות: מגבלת הגירעון והמגבלה שאנחנו שמנו והיא מגבלת ההוצאות.

אבישי ברוורמן: אם אנחנו עושים את כל הרפורמה במסים שאתה דיברת עליה, כולל ביטול הירידה במס ערך מוסף, כאשר האחוז הזה נותן לך 3.5 מיליארד שקלים, אתה מקבל גירעון מאוד נמוך בתקציב.

אבישי ברוורמן: באירופה זה 3 אחוזים ואתה תרד כאן לכיוון 2 אחוזים, 1,5 אחוזים.

אבישי ברוורמן: מכיוון ששמנו הגבלה נוספת בהוצאות, כל תוספת ההכנסות הזאת לא משפיעה על ההוצאות וההוצאות הן עלות בפני עצמה.

אבישי ברוורמן: אם אני הייתי שר אוצר, לא הייתי שם את המגבלה של ה-3,8 כי אין שום ספר – לא ספר תורה ולא ספר כלכלה – שיאמר שאחרי מלחמה אפשר להוריד את ההוצאות ב-5 אחוזים, שאגב, הם בעצם 1,7.

אבישי ברוורמן: אני בטוח שעם מספר עורכי-דין היינו מגדילים את ההוצאה ב-5 אחוזים אבל היינו כותבים שחלק מההוצאות האלה הן הוצאות חלקיות זמניות ולכן בעצם כלפי העולם זה 1,7.

ראובן ריבלין: מה עם הצמיחה?

ראובן ריבלין: מה עם תיאוריית הצמיחה של זוסמן המנוח?

אבישי ברוורמן: אני אחזור לזה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאנחנו הכנסנו את עצמנו לסד.

אבישי ברוורמן: אם אנחנו חוזרים לסד של 1,7 אחוזים, אנחנו נהיה במצב גרוע מאוד מבחינת אי-השוויון.

אבישי ברוורמן: אני אומר לידידיי באוצר שאחוז הצמיחה שקיים הוא באמת הכשל הבירוקרטי שאי-אפשר להזיז לא מהמינהל, יותר מדיי פקידות, ולא למשל הפרטת חברת חשמל.

אבישי ברוורמן: אני זורק פה את הפרטת חברת חשמל ואני אומר את זה גם לחבריי באוצר, שכל הוצאות התפעול של חברת חשמל הן 17-18 אחוזים.

אבישי ברוורמן: אם אתה עושה איזה שיפור קל, אתה מוריד אחוז.

אבישי ברוורמן: כל אחד יודע שכאשר עושים הפרטות של חברת חשמל – וגריי דיוויד הפסיד את ממשל קליפורניה לארנולד שוורצרנגר בגלל ההפרטה הזאת כי המחירים יעלו.

אבישי ברוורמן: כולם עשו את הדברים האלה וגם לא השקיעו בתשתיות.

אבישי ברוורמן: לכן אני אומר שאם באים ברפורמות שהן בתוך הבירוקרטיה בממשל, ואם באים לגבי ההוצאות, פה לצערי, עם החסמים ששמים עלינו ועם הגדלת תקציב הביטחון שעליו אין ביקורת לגבי הקיצוץ בשומנים, אנחנו בחמש השנים הקרובות, בשלוש השנים הקרובות, נמצא את עצמנו – ותרשום את זה – עם עוני ואי-שוויון שהולכים וגדלים.

אבישי ברוורמן: לכן אני תומך במה שנאמר כאן.

אבישי ברוורמן: אני חושב שצריך להגדיל ל-2 אחוזים ולא להוריד אותן.

אבישי ברוורמן: שלא יפחידו אותנו ויאמרו שלדבר הזה יש איזושהי משמעות מבחינה חיצונית.

אבישי ברוורמן: כואב לי על ההתנהלות בארץ מכיוון שהולכים מספר אנשים, יושבים, מדברים ואומרים, ואז מישהו בא מבחוץ ואומר את זה.

אבישי ברוורמן: אם אני הייתי יושב ואומר שאחרי מלחמה, עם כל הפערים שיש פה, אנחנו שומרים על גירעון תקציבי פחות מאירופה ומגדילים קצת את ההוצאות, ועושים גם רפורמות פנימיות, זה היה עובר יפה מאוד.

אבישי ברוורמן: אבל אם מישהו בא מבחוץ ואומר שאם עושים את זה, הם פושעים, ואז כל אלה שיושבים כאן הם קומוניסטים, סוציאליסטים, בולשביקים.

אבישי ברוורמן: אני אומר את הדברים כאדם שלמד כלכלה, לימד כלכלה והשקיע בה, ואומר שמשתמשים בכל מיני דברים שמבחינה אינטלקטואלית אין בהם אמת.

ניסן סלומינסקי: את חטאיי אני מזכיר.

ניסן סלומינסקי: אני באמת תמכתי בתוכנית של ביבי בנושאים האלו, עם ההסתייגות הגדולה שאותה הוא לא לקח בנושא של ההסתכלות על השכבות ולא לחכות עד שבאמת ה-14 מיליארד יגיעו ליעד, וזה חבל.

ניסן סלומינסקי: אני לפחות חושב שהתוכנית שלו כתוכנית הוכיחה את עצמה כתוכנית ולכן אני לא רואה שום סיבה לנסות עכשיו לשנות.

ניסן סלומינסקי: כלומר, ה-1,7 אחוז קיים ו-3 אחוזים קיימים.

ניסן סלומינסקי: מדובר שבמידה שכן יהיה כסף וכן ירצו לטפל בהקטנת הפערים או בדברים אחרים, זה לא יתאפשר בגלל שאחוז ההוצאה הוא רק 1,7 ולא יותר מזה.

ניסן סלומינסקי: כל זה נכון, אבל אני לא כל כך מאמין לממשלה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הרי רואים מה קורה.

ניסן סלומינסקי: היה עכשיו מאבק אדיר בקשר לבחירות וכולם הרימו את הדגל החברתי, אבל רק ישבו על הכיסאות והכול התהפך.

יעקב ליצמן: חוץ מסיעת יהדות התורה.

ניסן סלומינסקי: היה מאבק, אבל ברגע שישבו על הכיסאות, פתאום כל סדרי העדיפויות משתנים.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו היה מתחייב לי בהתחייבות בלתי ניתנת להפרה שהפער בין 1,7 אחוז לבין 2,4 אחוזים, אם נאשר את זה, כל זה ייועד לסגירת פערים, יכול להיות שהייתי הולך על זה, אבל אני לא מאמין שלמדינה שפשטה את רגלה בחלק החברתי.

ניסן סלומינסקי: סיעה שדיברה גבוהה גבוהה, תראה על מה הם נלחמים.

ניסן סלומינסקי: הם נלחמים על החלק החברתי?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הם נלחמים על דברים שאני לא מזלזל בהם, כי ביטחון הוא חשוב.

ניסן סלומינסקי: גם ב-1,7 אחוזים, איפה אנחנו רואים תוכנית לצמצום הפערים?

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רואים כלום.

ניסן סלומינסקי: את מרוגזת, ובצדק, אבל מחר תהיי יותר מרוגזת כי את ה-2,4 ייקחו לנושאים אחרים.

שלי יחימוביץ': זה כבר כדי לממן את העלייה אתמול בתקציב הביטחון ואני אומרת את זה מפורשות.

יעקב ליצמן: מה חשב עמיר פרץ היום כשהוא דיבר על מיליארד ו-550 מיליון ועוד 300 מיליון, מאיפה הוא חשב שייקחו את זה?

דוד טל: זה תלוי כאן אם הדברים האלה יעברו או לא יעברו.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח, אבל יכול להיות שזה תלוי בהצבעה שלך.

דוד טל: היושב-ראש יכול לגרום לכך שיהיה פיצול.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שאם לדוגמה היה עכשיו אפשרי 2,4 אחוזים, היו יושבים כאן ובמקום על 1.5 מיליארד היו מדברים על גידול של 2 נקודה משהו, 2,4 ועל זה היו עושים פלט.

ניסן סלומינסקי: היה עוד יותר גרוע.

ניסן סלומינסקי: אין לנו שום ביטחון שאם אנחנו נאפשר את זה, כל זה ילך בדיוק למה שחברת הכנסת יחימוביץ רוצה שילך.

ניסן סלומינסקי: לכן אני מציע להשאיר את זה כמו שזה, 1,7 אחוז ואת ה-3 אחוזים.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שזו תפיסת עולמי.

ניסן סלומינסקי: אני כן מסכים לא להתחייב לשנים הבאות.

יעקב ליצמן: אתה הרי דיברת אתנו.

יעקב ליצמן: צעקת שצריך להעלות את הגירעון בהוצאה בעוד חצי אחוז.

יעקב ליצמן: אמרת את זה בדיון על מימון הוצאות רווחה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני נשאר דבק בזה.

ניסן סלומינסקי: אני אף פעם לא אמרתי זאת.

ניסן סלומינסקי: אני נגד הסעיפים שמחייבים אותנו לעתיד.

ניסן סלומינסקי: למה אנחנו צריכים עכשיו להתחייב לעתיד?

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבשנה הבאה יהיו שרים שבאמת ובתמים איכפת להם הנושא והם באמת מתכוונים להשקיע, ואז יכול להיות שישנו את זה.

דוד טל: אני רוצה להתחיל מהסוף.

דוד טל: אני רוצה לבקש שיירשם – גברתי היועצת המשפטית – שלפי סעיף 121, אני מבקש לפצל את כל הנושא שקשור לעתיד.

דוד טל: דיה צרה בשעתה, וזו צרה.

יעקב ליצמן: את 1,7 אתה לא יכול לפצל.

דוד טל: לגבי העתיד, לפי סעיף 121 אני מבקש לפצל את זה.

דוד טל: אני חושב שהיום אי-אפשר לדון במה שיהיה מחר, משום שחס וחלילה תהיה עוד מלחמה בעוד 10 חודשים, ואני לא יכול לדעת מה יהיה.

דוד טל: יתרה מכך.

דוד טל: אני מוכרח לומר – ואני אשוב ל-1,7 – ולתת דוגמה מצוינת ומאלפת עד כמה נכון הדבר, בלי לפגוע באופן אישי, שפקידי האוצר הם אנשים שקובעים את המדיניות והם גם מבצעים את המדיניות.

דוד טל: מעשה שהיה, כך היה.

דוד טל: אריק שרון שיהיה בריא ביקש בזמנו – לפי בקשת חבר כנסת שהוא מאוד רצה ביקרו – להעביר איזשהו מכשור רפואי לבית-חולים מסוים.

דוד טל: שר הבריאות דאז, נווה, כתב והמליץ.

דוד טל: אפילו שר האוצר נתניהו נשך את השפתיים וחתם.

דוד טל: ראש-הממשלה, שר האוצר ושר הבריאות הרלוונטי מורים לאוצר לבצע, אבל האוצר לא עשה שום דב ולא רצה לעשות שום דבר, והכשיל את זה עד הבוקר כאשר ניסינו לבוא בדברים כאלה ואחרים ולראות אולי אפשר לעשות משהו.

דוד טל: אמרתי שזה לא נתון למשא ומתן ואני חושב שמה שהבטיחו, צריך לקיים.

דוד טל: זו דוגמה שהם קובעים את המדיניות והם גם מבצעים אותה.

דוד טל: אנחנו יכולים לומר, ראש-הממשלה יכול לומר, שר האוצר יכול לומר, אבל הם בסופו של דבר קובעים ומבצעים.

דוד טל: אני חוזר ל-1,7.

דוד טל: מה שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ זו בעיה.

דוד טל: לו היו אומרים לי שאת הכסף הזה ישלחו כמתנה מארצות-הברית, סכום בסדר גודל של 1,85 מיליארד שקלים, אז איכשהו היה אפשר לחיות עם זה ולהשאיר את המצב כפי שהוא.

דוד טל: אני לא יודע לומר איך זה עובד מבחינה מקרו כלכלית.

דוד טל: קטונתי.

דוד טל: אבל מה נורא כל כך שזה יהיה 2,4 אחוזים למשל?

דוד טל: אם היית אומר לי שיש מקורות מימון לדבר הזה, לתוספת הזאת, זה משהו אחר.

דוד טל: אתמול הוסיפו כסף לתקציב הביטחון, והכסף הזה צריך לבוא מאיזשהו מקום.

דוד טל: אני יודע שהוסיפו כ-2 מיליארד שקלים לתקציב משרד הביטחון, יצטרכו לקחת את זה מאיזשהו מקום.

דוד טל: הדבר הפשוט ביותר הוא להוציא את זה מבריאות, מרווחה, אולי גם מחינוך.

קריאה: מההסכמים הקואליציוניים.

דוד טל: לא יעיזו.

דוד טל: לא יגעו בזה.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': אצלנו פוגעים חופשי בהסכמים הקואליציוניים של מפלגת העבודה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלא נורא, אני לא רואה שהולכת להיות קטסטרופה כלכלית במדינת ישראל אם נעלה את זה ל-2,4.

יעקב ליצמן: אתה מצטרף להסתייגות או לא?

דוד טל: כרגע אני מצטרף להסתייגות, אבל אני רוצה לגלות את דעתי.

דוד טל: אני לא יודע מה המשמעות של 2,4, 2,5 או 2,3.

דוד טל: לא עשיתי את החשבון, אבל אני סומך על עוזרה של שלי שתירגם את המיליארד ו-550 ל-0,7.

יעקב ליצמן: לא זו השאלה.

יעקב ליצמן: כרגע יש הסתייגות אחת.

יעקב ליצמן: אתה מצטרף אליה או לא?

יעקב ליצמן: אתה לא מגיש חדשה.

דוד טל: אני מצטרף להסתייגות של שלי יחימוביץ.

סמדר אלחנני: אני רוצה להעיר כאן כמה הערות והן מיועדות גם לאוצר.

סמדר אלחנני: אני רוצה להזכיר לכם שאם סעיף 61, ככל שנוגע לשנת 2007, לא יאושר, אי אפשר להעביר את התקציב והוא לא חוקי.

סמדר אלחנני: צריך לפתור את זה.

סמדר אלחנני: שיניתם כאן את הגדרת התקציב לצורך החישובים כך שזה נטו במקום ברוטו.

סמדר אלחנני: אחרי שהערתי על זה כל כך הרבה פעמים, עכשיו קיבלו את דעתי.

סמדר אלחנני: אני לא מתייחסת לאחוזים של מגבלת ההוצאה התקציבית, זו החלטה שלכם, אבל אני רוצה לציין שבאותה רוח צריך להגביל גם את ההרשאה להתחייב.

סמדר אלחנני: ברגע שלא מגבילים את ההרשאה להתחייב, לא חשוב באיזה אחוז, אבל איזושהי הגבלה, זה הופך להיות שסתום לפירוק לחץ.

סמדר אלחנני: מעבירים הרבה יותר דברים להרשאה להתחייב.

סמדר אלחנני: באותה שנה אומרים שזה לא עולה כסף, תאשרו לנו את 24 המיליארד לרכבת, 30 מיליארד למשהו אחר, ואומרים שהשנה זה לא עולה כסף ולכן תאשרו.

סמדר אלחנני: בשנים אחר-כך, כאשר אותם אנשים כבר לא יושבים ליד אותו שולחן, זאת כבר התחייבות ואי-אפשר לקצץ, אי-אפשר למחוק ואי-אפשר לעשות שום דבר.

סמדר אלחנני: מצד אחד מגבלת ההוצאה התקציבית, מצד שני הקשיחות וההתחייבויות האלה.

סמדר אלחנני: לכן, אם כבר מגבילים משהו, צריך להגביל את ההרשאה להתחייב.

סמדר אלחנני: כתוב כאן שסכום ההוצאה הממשלתית יהיה צמוד למדד המחירים לצרכן.

סמדר אלחנני: מה זאת אומרת צמוד למדד המחירים לצרכן?

סמדר אלחנני: לפי עליית המדד ב-12 החודשים האחרונים?

סמדר אלחנני: עליית המדד הצפויה ב-12 החודשים הבאים?

סמדר אלחנני: ממוצע שנה לעומת ממוצע שנה?

סמדר אלחנני: בתקופות כאלה אחוז אחד זה 2,3 מיליארד, 2,4 מיליארד שקלים.

סמדר אלחנני: זה דבר שצריך לתקן אותו.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: סיימנו את הדיון בנושא הזה של חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית.

יעקב ליצמן: ההצבעה תתקיים במועד אחר.

יעקב ליצמן: סעיף 73 – תיקון לחוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום) (הוראת שעה)

שגית אפיק: בחוק שכר מינימום, (העלאת סכומי שכר מינימום) (הוראת שעה) התשס"ז-2006.

שגית אפיק: 1. (1) בהגדרת שכר מינימום לחודש (1) בפסקה (2) – במקום י"ד בסיון התשס"ז (31 במאי 2007), יבוא "כ' בכסלו התשס"ח (30 בנובמבר 2007).

שגית אפיק: (2) בפסקה (3) – במקום ט"ו בסיון התשס"ז (1 ביוני 2007), יבוא "כ"א בכסלו התשס"ח (1 בדצמבר 2007), ובמקום 3,835 שקלים ו-18 אגורות, יבוא 3,850 ו-18 אגורות".

טל ארפי: הממשלה שמה לה כיעד להעלות את שכר המינימום בהדרגה ל-4,600 שקלים ונקבע שבשלב הראשון תהיה העלאה הדרגתית ב-500 שקלים, כאשר נקבע שההעלאה הזאת תתבצע בשני שלבים: בשיעור של מחצית הסכום, 250 שקלים, ב-1 ביוני 2006, והמחצית השנייה נחלקה לשניים: 125 שקלים באפריל 2007 וסכום נוסף של 125 שקלים ביוני 2007.

טל ארפי: זה המצב הקיים.

טל ארפי: ההצעה היא לדחות את העדכון השני של שכר המינימום, של יוני, כאשר במקום יוני זה יהיה בדצמבר 2007.

טל ארפי: אנחנו מציעים להעלות את שכר המינימום ב-15 שקלים, כך ששכר המינימום יעמוד על 3,850 שקלים חדשים.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שידחו את הביצוע בשישה חודשים, אבל מצד שני מגדילים ב-15 שקלים.

אייל אפשטיין: ההסכם בעבר, לפני ההסכם הקואליציוני עם סיעת העבודה, דיבר על עדכון אוטומטי בחודש אפריל בלבד.

אייל אפשטיין: כאן אנחנו מדברים על תוספת שהיא מעבר לעדכון האוטומטי שהייתה בחוק שקיים בהסכם הקואליציוני.

אייל אפשטיין: זאת אומרת, אנחנו מדברים כאן על דחייה של הפעימה האחרונה בלבד ושם גובה הפעימה יהיה גבוה ב-15 שקלים.

ראובן ריבלין: אגב, באיזה סכום מדובר?

אייל אפשטיין: מבחינת הפעימה, אם אני לא טועה, סדר גודל של 250-300 מיליון.

אייל אפשטיין: בכל הנושא של השלמות שכר, יש למעשה את נושא השלמת שכר מינימום לעובדים כאשר שכר הבסיס שלהם הוא מתחת לשכר המינימום.

אייל אפשטיין: זה אלמנט אחד.

אייל אפשטיין: אלמנט נוסף הוא העברות של שכר עקיף שאלה העברות לרשויות מקומיות והעברות למלכ"רים.

סמדר אלחנני: מה החיסכון התקציבי?

אייל אפשטיין: אם אני לא טועה, זה משהו שבין 300 ל-350 מיליון שקלים, אבל אני לא בטוח.

שלי יחימוביץ': סמדר.

שלי יחימוביץ': יש את העלייה שהיא על-פי חוק ההצמדה לשכר הממוצע במשק, והדבר השני הוא הצעת חוק שעברה בהתאם להסכם הקואליציוני.

שלי יחימוביץ': הקפאת הפעימה בחצי שנה, כפי שעבר בממשלה, האם היא מבטלת גם את ההצמדה לשכר הממוצע במשק?

סמדר אלחנני: לא.

סמדר אלחנני: אלה שני מסלולים מקבילים.

סמדר אלחנני: כתבתי את זה כאן במפורש.

סמדר אלחנני: החוק המקורי ממשיך להתקיים.

סמדר אלחנני: אני רוצה לציין שלפי החוק המקורי ב-1 באפריל תינתן תוספת שכפי הנראה תהיה די גדולה, מפני שאנחנו צופים עכשיו שהשכר הממוצע במשק יעלה ב-4-5- אחוזים.

סמדר אלחנני: זאת אומרת שכל הפעימה הזו שתהיה ב-1 באפריל, נוסף על העדכון האוטומטי, היא לא גדולה.

שלי יחימוביץ': את מחלישה את הטיעון שלי.

סמדר אלחנני: הטיעונים שלי הם עובדות ואת יכולה להשתמש בהם איך שאת רוצה.

סמדר אלחנני: אני עוקבת אחרי הדברים האלה מאז התחילו התיקונים.

דוד טל: זה ממש מקומם.

סמדר אלחנני: אם זה לא יכנס לפרוטוקול, אני אומר.

סמדר אלחנני: זה מאוד מקומם אותי.

סמדר אלחנני: למעסיקים שצריכים לשלם את שכר המינימום – בין אם זו הממשלה ובין אם זה הסקטור הפרטי – נתנו המון הקלות במשך השנים האחרונות.

סמדר אלחנני: הפחתת מס חברות, הקטנת שיעורי המס לשכר הגבוה, הקטנת שיעורי הביטוח הלאומי שהמעביד משלם פר העובד שלו, הקפאת שכר המינימום במשך כשלוש שנים.

סמדר אלחנני: אני מבקשת לא להתייחס לשיפוי מעסיקים, כי זה לא קשור.

סמדר אלחנני: תרשו לי להביא את הטיעונים שלי.

סמדר אלחנני: ב-1 באפריל ממילא תהיה העלאה בשכר המינימום לפי החוק הקיים, כך שהתוספת הזאת של כביכול 125 שקלים, היא לא תהיה 125 שקלים אלא יהיה ההפרש.

סמדר אלחנני: השכר הממוצע במשק צפוי להעלות ב-1 בינואר בחמישה אחוזים.

שלי יחימוביץ': זה אומר 85 שקלים בפועל?

טל ארפי: 81 שקלים.

שלי יחימוביץ': לפי החישוב הזה שהוא נכון לחלוטין, מה העלות של הקפאת הפעימה?

שלי יחימוביץ': זה משנה לחלוטין את החישובים?

סמדר אלחנני: זו הפעימה הראשונה שמדברים עליה בכל מקרה.

סמדר אלחנני: השכר הממוצע במשק מתעדכן לפי נתוני הביטוח הלאומי ב-1 בינואר כל שנה.

סמדר אלחנני: מה שנבצר ממני להבין למה לא מעלים את שכר המינימום ב-1 בינואר במקום לדחות אותו ל-1 באפריל, גם אם צריך לבצע חישוב רטרואקטיבי אפילו.

טל ארפי: מה זה ישנה?

סמדר אלחנני: זה שינה מאוד כשיצאו מההקפאה.

סמדר אלחנני: מה שמוצע עכשיו זה לדחות את הפעימה השנייה ולהגדיל אותה.

סמדר אלחנני: אני מדברת רק על שנת 2007 ולא על 2008 והלאה.

סמדר אלחנני: בשנת 2007, מי שמקבל שכר מינימום, הוא מפסיד 750 שקלים למשך השנה הזאת.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: סיימנו את הדיון בנושא הזה.

שלי יחימוביץ': רגע, אני רוצה לדבר.

שלי יחימוביץ': אני מחכה שהיועצת הכלכלית תסיים את דבריה.

שלי יחימוביץ': אני כמובן אצביע נגד ההקפאה של הפעימה.

שלי יחימוביץ': מתגבשת החלטת סיעה להצביע נגד הקפאת הפעימה.

שלי יחימוביץ': אני לא אאריך בדברים כי אתם יודעים את עמדתי, אבל אני אומר שבאופן חד-משמעי זאת הפרה של ההסכם הקואליציוני.

שלי יחימוביץ': אני מצרה על כך ואני אומר שוב ששרי מפלגת העבודה הרימו את ידם בעד ההקפאה, זה היה מעשה של הפניית עורף לבוחר, ולעשות כמה גרושים על גב המסכנים ביותר שעכשיו אנחנו שומעים מסמדר את העלות של יישום החוק.

דוד טל: אני לא בטוח שהיא צודקת.

דוד טל: אם היא צודקת, זאת שערורייה.

סמדר אלחנני: לא על כל הסקטורים.

שלי יחימוביץ': סמדר אמרה דבר מאוד נכון.

שלי יחימוביץ': היא אמרה שיש את החוק שהוא ההצמדה לשכר הממוצע, ויש את מה שהושג בהסכם הקואליציוני.

שלי יחימוביץ': ההצמדה לשכר הממוצע ממילא תתבצע באפריל.

שלי יחימוביץ': ה-125 שקלים לעובד לחודש שאנחנו כל הזמן מדברים עליהם כוללים בתוכם – ותקני אותי אם אני טועה – גם את ההצמדה לשכר הממוצע במשק פלוס ההסכם הקואליציוני.

שלי יחימוביץ': כלומר, ממילא אנחנו לא מדברים על חיסכון לכאורה, שגם זה מקומם אותי וגם על זה יש לי מה לומר, על החיסכון של 125 שקלים בחודש על גבם של המסכנים ביותר, אלא על חיסכון הרבה יותר קטן, ובשביל זה אתה צריך לעשות שיערוך מחדש של העלות של הקפאת הפעימה.

שלי יחימוביץ': על מי אנחנו מדברים כאן?

שלי יחימוביץ': בעזרת מי אנחנו מממנים את נזקי המלחמה?

שלי יחימוביץ': על מי אנחנו חוגגים כאן?

שלי יחימוביץ': על העובדים העניים ביותר והאומללים ביותר שלא יכולים לגמור את החודש עם השכר הנוכחי שלהם.

שלי יחימוביץ': בואו נדבר על 125 שקלים במשך חצי שנה.

שלי יחימוביץ': עשינו את החישוב ש-750 השקלים שחוסכים מהמסכנים ביותר ובתמורה מתרברבים השרים אצלנו שהם השיגו תוספת של 15 שקלים.

שלי יחימוביץ': כדי להדביק את ה-125 שקלים באמצעות ה-15 שקלים, זה ייקח פחות או יותר 4 שנים.

שלי יחימוביץ': אנחנו ממשיכים את הרפורמה במס שהייתה יכולה, אם היינו מקפיאים אותה, לתת לנו מיליארד שקלים, והיא באופן חד-משמעי מיטיבה עם העשירונים העליונים, ואנחנו ממשיכים להוריד את מס החברות בשני אחוזים, שזה עוד מיליארד שקלים, ואנחנו ממשיכים את הפחתת שיעורי הביטוח הלאומי שמשלם המעסיק, וזה עוד 800 מיליון שקלים, והפחתנו את המע"מ באחוז אחד, שזה אמנם לא קשור וזה משהו אחר, אבל אנחנו כבר יודעים היום שזה לא חלחל לעניים אלא זה חלחל למכוניות, למכשירי חשמל יוקרתיים וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': איפה יורד הגרזן?

שלי יחימוביץ': על אותם 125 שקלים שעינינו צרה בהם והם של המסכנים ביותר.

שלי יחימוביץ': אם אני צודקת במאה אחוזים, אני מבקשת שתצביעו אתי בעניין הזה.

יעקב ליצמן: אני אמרתי שאם לא יגיעו להסכם עם מפלגתי, אני אצביע נגד.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני חושבת שהקפאת הפעימה פוגעת ישירות גם בציבור שלך.

יעקב ליצמן: נכון.

שלי יחימוביץ': אני מעריכה שגם חבריי יצביעו נגד.

דוד טל: מה היה קורה לו יצויר שהשכר הממוצע במשק היה עולה בצורה דרסטית והיה עובר את ה-125 שקלים, לא היו מעדכנים?

סמדר אלחנני: הניסוח אומר הגבוה מבין שניהם, או 125 או לפי השכר.

ישראל כץ: הערה לפרוטוקול לגבי הסעיף הקודם.

ישראל כץ: אני מוכן להמר שבדצמבר לא תתבצע הפעימה כי התקציב הבא פשוט ייפול.

ישראל כץ: מה שדוחים לדצמבר, לעולם לא מתקיים.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן להמר על כלום.

יעקב ליצמן: סיימנו את הדיון.