ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 131, 2007-01-31 10:00

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת בניזרי, בבקשה, תציג את הנושא.

שלמה בניזרי: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, לפני כשלושה שבועות קיבלתי פנייה ממספר תלמידים בבית ספר באילת שטענה אחת בפיהם, שבהפסקה מספר תלמידים הניחו תפילין בחצר בית הספר, ניגשו כמה תלמידים נוספים שרצו להניח, והיתה שם מורה תורנית שראתה אותם, הזעיקה את מנהלת בית הספר שאסרה, ציוותה, פקדה להפסיק את הנחת התפילין.

שלמה בניזרי: לאסור במדינת היהודים על תלמידים להניח תפילין?

שלמה בניזרי: העלו אותי לשידור ברדיו אילת, וכמובן, הבעתי את זעזועי הרב.

שלמה בניזרי: יהודי במדינה יהודית רוצה להניח תפילין.

שלמה בניזרי: אמנם בית הספר חילוני, אך איך אפשר לאסור דבר כזה?

שלמה בניזרי: הדבר עורר הדים באילת, וקיבלנו תגובה של הנהלת בית הספר, שמשבחת – "איש באמונתו יחיה" – אגב, אין כזה פסוק אלא "צדיק באמונתו יחיה", והופתעתי ממספר דברים בתגובת הנהלת בית הספר שמוכנים שהדבר ייעשה בחדר שיוקצה לשם כך ולא בפרהסיה.

שלמה בניזרי: לומר משפט כזה, אנו הולכים בדרכו של מנדלסון – היה יהודי בביתך ואדם בצאתך, מה יקרה אם זה יהיה בפרהסיה, בחצר בית הספר?

שלמה בניזרי: האם יש בכך פגיעה באושיות בית הספר?

שלמה בניזרי: בתפקוד בית הספר?

שלמה בניזרי: למה שזה לא ייעשה בפרהסיה?

שלמה בניזרי: האם זה מפריע לניהול התקין של בית הספר, אם יניחו תפילין?

שלמה בניזרי: עוד דבר שהפתיע אותי, שפתאום צריך את אישור ההורים להניח תפילין.

שלמה בניזרי: מדובר בנערים בתיכון, כלומר לא ילדים קטנים.

שלמה בניזרי: על כל דבר שם מבקשים אישור מההורים?

שלמה בניזרי: זה לקיחת אקסטזי, שמבקשים אישור הורים?

שלמה בניזרי: מה, חוששת מנהלת בית הספר, שההורים יעשו סקנדל – איך הנחתם לילדינו הבוגרים שמחליטים לעצמם להניח תפילין?

שלמה בניזרי: איפה נשמע כזה דבר?

שלמה בניזרי: יש פה בעיה נוספת - באילת אין תיכון דתי, יש תלמודי תורה עד התיכון.

שלמה בניזרי: אין הרבה אפשרויות לילדים הדתיים שם.

שלמה בניזרי: אגב, יש המשך לדבר - בהתחלה אמרו: נאפשר להם, ובשבוע שעבר שוב שמעתי שהמנהלת איימה על אחד התלמידים, שאם יניח תפילין שוב, היא תעיף אותו מבית הספר – ושוב, זה עדות שמיעה.

שלמה בניזרי: כל הדיון פה היום הוא לא לקנטר, לא הזמנתי תקשורת כדי שיעשו פה סקנדל, חלילה וחס.

שלמה בניזרי: המטרה היא להקצות מקום לאותם בחורים שרוצים להניח תפילין, וגם אם ירצו לעשות זאת בחצר בית הספר, לא מתוך פרובוקציה – יהדות היא נגד מיסיונריות, ואם מישהו רוצה להניח תפילין – יבושם לו.

שלמה בניזרי: המטרה של הדיון פה היא להגיע לפתרון הבעיה ולא להוציא כותרות.

שלמה בניזרי: מנהלת בית ספר אחר, אני חושב, הביאה לא מזמן שלושה כמרים ועשתה להם סיור בכותלי בית הספר.

אילנה בן-זקן: לא היה דבר כזה.

שלמה בניזרי: הנקודה היא שהילדים באותו בית ספר שאנו מדברים עליו עכשיו חששו כל כך עד שנכנסו לחדר, סגרו את הווילונות – "במסתרים תבכה נפשי".

שלמה בניזרי: אסור להגיע למצב כזה שילד במדינה יהודית לא יוכל להניח תפילין.

שלמה בניזרי: אני למדתי בבית ספר חילוני, ואיני זוכר תופעות כאלה.

שמואל הלפרט: השבוע התפרסם בעיתונות על התגברות האנטישמיות בעולם בעשרות אחוזים בשנה האחרונה.

שמואל הלפרט: אנו לא צריכים לחפש אנטישמיות בחו"ל, יש אנטישמיות במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: אם לא מאפשרים לתלמיד להניח תפילין בבית ספר יהודי במדינת ישראל, אם זה לא אנטישמיות, מה זה אנטישמיות?

שמואל הלפרט: אם דבר כזה היה קורה בחו"ל, שלא היו מאפשרים לתלמיד להניח תפילין, מה היינו אומרים פה בכנסת?

שמואל הלפרט: היושב ראש ואני נולדנו בחו"ל, והתקוממנו על כל דבר שהיה בו סממן של אנטישמיות.

שמואל הלפרט: אם מנהלת בית הספר מאיימת על תלמיד שאם יניח תפילין עוד פעם אחת, כמו שאומר הרב בניזרי, היא תעיף אותו מבית הספר, זה לא אנטישמיות?

שמואל הלפרט: דובר על להתקין מתקן להנחת תפילין.

שמואל הלפרט: כל הדברים השליליים שיש בבתי ספר – איומים ברצח, מכות, צריכים להעמיד שמירה בבתי ספר כדי שלא יכניסו אולרים – הכל בסדר, והסכנה הכי גדולה היא תלמיד שרוצה להניח תפילין?

שמואל הלפרט: אני מציע שהוועדה תגנה תופעה כזו, בבית ספר יהודי במדינת ישראל מנהלת יכולה לאיים על תלמיד בגלל שהעיז להניח תפילין?

שמואל הלפרט: אני העברתי חוק שחייבים ללמד בכל בית ספר תורת ישראל.

שמואל הלפרט: לצערי, לא אוכפים את זה, כי במדינת ישראל לא אוכפים חוקים דתיים.

שמואל הלפרט: בתורת ישראל כתוב הרי שחייבים להניח תפילין.

שמואל הלפרט: אני מציע שהוועדה תגנה בכל לשון של גינוי את התופעה הזו, כדי שדברים כאלה לא יישנו בבתי ספר אחרים.

30797: אני יכול להצטער צער רב מאוד על אווירת הדברים שיוצאת מהנושא, למרות שכוונת המשורר טובה.

30797: אני בוגר ישיבת פונוביש, בן לשושלת של רבנים בני רבנים בעדה התימנית, שומר מסורת, וחמי, שהוא אחד הפייטנים הגדולים של יהדות מרוקו, שומע את דברי התורה של הרב בניזרי.

30797: אני יודע שלאילת יש פוזה סקסית כזו.

30797: ביחס למספר התושבים, באילת יש יותר בתי כנסת מאשר בבני ברק.

30797: יש שלושה זרמים של הזרם הדתי.

30797: מה שאנו עושים פה, לא בטוח שיביא תועלת לאווירה שחשובה לי.

מיכאל מלכיאור: לפני שבועיים הייתי באילת, ולא עברו עשר דקות עד שצירפו אותי למניין.

30797: שלושה זרמים בחינוך הדתי – חב"ד, הממלכתי והזרם של איילת השחר.

30797: יש ישיבת הסדר משובחת, נתתי מקום לאולפנה, תלמידי ישיבת ההסדר, סגרנו עם הות"ת והמל"ג, קיבלו אישור להיכנס למסלול האקדמי באוניברסיטת בן-גוריון באילת, תוך כדי זה שהאוניברסיטה תלמד לימודי יהדות, ואולי זה ישפיע גם על הסביבה.

30797: לגבי כך שאין תיכון דתי, אני הקמתי בראשותי ועדת היגוי לנושא החינוך הדתי מתוך חשיבותו, והמסקנות המצערות אומרות שמשום שהמספרים קטנים ולטובת הילדים, לא ראוי שילדים יקבלו שירותי חינוך שהם לא איכותיים.

30797: אתה לא יכול לבנות כיתות עשירות עם ארבעה חמישה ילדים.

30797: רעיון שעלה אצלי במשרד – שנפתח כיתה דתית בתוך בית ספר תיכון, זה רעיון מקורי, אמרנו: ניקח תלמידי כיתות ט' שאינם באילת, ונבנה כיתה דתית ונאפשר להם חיים דתיים בבית הספר.

30797: לצערי, הרעיון נדחה על ידי ההורים.

30797: עם כל הערכתי לתלמידים, אמליץ גם לא לקחת את דברי התלמידים כתורה מסיני.

30797: הייתי בשטח, בדקתי, ואני האחרון שאמנע מילדים להניח תפילין, אני מעודד אותם לעשות זאת.

30797: יש פה עיר עם רמת סובלנות בכל כיוון, אדירה.

30797: אני גאה במה שנעשה בתחום זה בעיר אילת.

שלמה בניזרי: לא אמרתי מילה אחת רעה על אילת.

שלמה בניזרי: דיברתי על בעיה נקודתית בבית הספר בעניין התפילין.

שלמה בניזרי: אני מגיע לאילת כל חודש חודשיים להרצאות של מאות אנשים.

30797: אני אומר את זה בגלל דברי הרב הלפרט.

30797: ככל שנראה את המרחב, נבין כמה הנקודה קטנה וצריכה להיות מטופלת בטיפול נקודתי.

30797: אגיד מה ההנחיה שנתתי; ביקשתי שילד שרוצה להניח תפילין, אם בבית הכנסת, בבית – מצוין, גם בבית הספר יוכל להניח תפילין, יוקצה לו מקום לעשות זאת בצורה מכובדת, מבלי שעושים דבר מוסתר.

30797: אני לא מוצא טעם – ואיני אומר שזה מה שהיה - שכשהשיעור מתחיל ב-08:00, תהיה התגודדות של ילדים להניח תפילין.

30797: ילד רוצה - יקבל מקום, יניח תפילין בצורה מסודרת.

30797: אין בעיה עם זה.

30797: כל בית ספר בכל מקום – זאת ההנחיה.

בני מזגיני: מה שהיה שם זה שנגמרה ההפסקה והילדים לא נכנסו לכיתות.

בני מזגיני: עד היום הם הניחו תפילין, אבל באותו רגע היתה פרובוקציה לשמה.

שלמה בניזרי: אם צעקו "יאללה ביתר" כששיחקו, זה פרובוקציה?

שלמה בניזרי: מה קרה, אם הניחו תפילין?

30797: ההנחיות שלי, שכל תלמיד שרוצה להניח תפילין, אם איחר להניח בבית הכנסת, שם זה נראה לי המקום הטבעי, בית הספר יאפשר לו להניח תפילין באהבה גדולה.

30797: נקצה מקום – לא בהיחבא – וגם למען מניח התפילין נגדיר מקום, גם אם רוצים לעשות מניין.

אילנה בן-זקן: בהמשך למה שאמר ראש העיר, אני רוצה להתייחס לשלושת בתי הספר התיכונים באילת.

אילנה בן-זקן: לשלותם יש תוכנית יפהפייה בנושא מורשת ישראל, זה עשר שנים ו-15 שנה של שיתופי פעולה, הגברת תגבור לימודי יהדות, מורים מישיבת ההסדר נפגשים עם מורים מבתי הספר ויחד מפעילים תוכניות להעמקת המורשת היהודית.

אילנה בן-זקן: צריך לצאת מכן אות שבח למנהלות שמובילות בימים כאלה קשים, מובילות עשר שנים סובלנות ומתן במה לחיים במשותף.

מיכאל מלכיאור: למה אלה ימים קשים?

אילנה בן-זקן: כי אין סובלנות, לא בין דתיים לחילוניים ולא בין עולים חדשים לוותיקים וכו'.

אילנה בן-זקן: מנהלות מקצועיות, ערכיות שמובילות תוכניות כאלה לאורך זמן – יישר כוח.

אילנה בן-זקן: לא היה ולא נברא שמנהלת אמרה לילד: אסלק אותך בגלל דבר כזה.

אילנה בן-זקן: שלוש המנהלות שוחחו עם התלמידים, נפגשתי עם תלמידים, עם מורים, עם מורים חילוניים ודתיים בבתי הספר, עם הורים ועם כל המנהלות לשתי שיחות מעמיקות בנושא הזה.

אילנה בן-זקן: גישה כל כך תומכת לא ראיתי, ואני 35 שנה במערכת.

מיכאל מלכיאור: שלוש המנהלות דיברו עם התלמידים על הנושא הזה?

אילנה בן-זקן: ודאי.

אילנה בן-זקן: ישבנו לשיחה לגבי למה חשוב להם שהנחת תפילין תהיה בחדר שיוקצה לכך ולא בחצרות או במסדרונות.

אילנה בן-זקן: הם הסבירו שמתוך כבוד להנחת התפילין, כי יש ילדים שלא מניחים תפילין ואין טעם להפוך את זה לפרובוקציה או להקצין עמדות, אין טעם לפרובוקציה.

שמואל הלפרט: איזה פרובוקציה יש בהנחת תפילין בחצר?

אילנה בן-זקן: אתן דוגמה לפרובוקציה; כאשר בחור אילתי, לא תלמיד בית הספר, אלא זה שעומד מאחוריהם, מניח שולחן ברחבה בכניסה של בית הספר, זה מעורר פרובוקציה.

אילנה בן-זקן: היתה שיחה כל כך מכבדת עם התלמידים, הם קיבלו את זה בעצמם.

אילנה בן-זקן: מצטיירת פה תמונה של מנהלות גסות רוח עם תלמידים שמתחננים.

אילנה בן-זקן: יש שיח יפה בין המנהלות לתלמידים.

מיכל כץ: אני אייצג את הצד של אנשי ההוראה, אני מורה 33 שנים באילת ומכירה את כל המערכת.

מיכל כץ: המורים בכלל זה עם מיוחד, מאוד סובלני וסבלני, יש פה ציור מוקצן של הדבר הזה וזה לא כך.

מיכל כץ: מי שלא נמצא באילת, בשטח, קשה לו להבין איפה אנו חיים.

מיכל כץ: יש פתיחות גדולה, על כל שלושה ילדים יש בית כנסת, אף אחד לא מצר את צעדיהם.

מיכל כץ: לגבי הפרובוקציה, מאחורי הסיפור של הקבוצה הזו, ואני מכבדת אותם, מאחוריהם עומד אדם שמעמיד את השולחן בכניסה לבית הספר, יש לו השפעה על התלמידים, ואקרא לזה מיסיונרית.

שלמה בניזרי: מה זה השפעה מיסיונרית?

מיכל כץ: אם אדם משפיע על הילדים האלה באופן יוצא דופן- -

שלמה בניזרי: שישמרו שבת?

מיכל כץ: הם מתעניינים בתחום הזה וזה בסדר גמור.

מיכל כץ: יש השפעה מאוד חזקה על קבוצה מסוימת.

מיכל כץ: זה מעודד אותם לחזור בתשובה.

שלמה בניזרי: זה מיסיונריות?

בני מזגיני: אף אחד לא מונע את זה מהם, הם יכולים להניח תפילין.

בני מזגיני: למה אתם לא מניחים תפילין בחצר בית הכנסת?

בני מזגיני: יש חדר מסוים, יש בית כנסת.

יצחק גלנטי: אנו פה יוצרים סערה בכוס מים, וצר לי שהדיון הלך לשוליים.

יצחק גלנטי: כפי שהבינותי מחבר הכנסת בניזרי, היתה תקרית, ואני רוצה להתמקד בה, שתלמידים מסוימים הניחו תפילין בחצר בית הספר.

יצחק גלנטי: היה מנהל או מורה שניגש וביקש, כנראה, לעשות אותה פעולה בפינה, בתוך כיתה.

יצחק גלנטי: לו הייתי צריך להיות המנהל או המורה באותו מעמד, הייתי אומר: לטובת מניחי התפילין, זה חצר פתוחה, יש ילדים שמשתוללים בחצר ומשחקים שם, ולא נעים להניח תפילין ולהתפלל ולקבל כדור בראש.

שלמה בניזרי: אתה יוצא מנקודת הנחה שיש מקום אחר.

יצחק גלנטי: על אחת כמה וכמה שאין מניעה להיכנס לבית הספר ולהניח תפילין שם.

יצחק גלנטי: לו הייתי המורה או המנהל, הייתי עושה את זה בדיוק באותה דרך שבה זה נעשה.

יצחק גלנטי: בואו נחזור לפרופורציות הנכונות.

יצחק גלנטי: הבנתי מכבוד ראש העיר שיש בתי ספר דתיים ומורים בכל מערכת החינוך באילת- -

מיכאל מלכיאור: אין תיכון דתי.

יצחק גלנטי: שמענו שיש בעיה ויש לכבוד ראש העיר הצעה לפתרון.

שלמה בניזרי: אמרתי שאם תהיה הבטחה שיוכלו להניח תפילין ויוקצה להם חדר- -

יצחק גלנטי: אז אין דיון.

מיכאל מלכיאור: יש אנשים שמבקשים זכות דיבור, אז יש דיון.

אלכס מילר: היום זה תפילין, מחר זה משהו אחר.

אלכס מילר: אני לא רואה בעיה עם אותו ילד בבית ספר שרוצה להניח תפילין, וזכותו לעשות את זה איפה שהוא רוצה, אך כשהדברים נכנסים על חשבון השיעורים, ועל חשבון דברים אחרים מפסידים שיעורים – זה לא נכון.

אלכס מילר: בהפסקה אפשר לעשות מה שהילד רוצה, במסגרת החוקית.

אלכס מילר: לגבי משמעת, באילו כלים יכולים להשתמש מנהלים ומורים; האם יש למשרד החינוך מערך מסודר שהועבר למורים ולמנהלים, באילו מילים הם יכולים להשתמש לשם משמעת – כי היום זה תפילין, מחר משהו אחר.

אלכס מילר: האם יש כלים חד משמעיים ומשפטים שמורים ומנהלים יכולים לומר כדי להשיג משמעת?

אלכס מילר: הילדים האלה צריכים ללמוד גם נימוס, הם הרי יוצאים החוצה ומשתמשים בכלים שקיבלו בבית הספר.

אלכס מילר: אם בית הספר לא מעביר ערכי משמעת ואיך יש להתנהל בסביבה שלא תמיד מתאימה לדעות אותם ילדים - אלה דברים שמקבלים בבית הספר.

אלכס מילר: אין מניעה מילדים להניח תפילין איפה שהם רוצים.

אלכס מילר: אם הניח תפילין במגרש כדורגל וקיבל כדור בראש, בפעם הבאה הוא יעשה את זה במקום אחר.

אלכס מילר: אם יש בעיה עם אדם ששם דוכן לפני כניסת בית הספר, זכותו.

אלכס מילר: אם ילד לא יכול להיכנס לשיעור כי אדם מעכב אותו, זכותכם להתלונן.

רונית תירוש: אפתח ואומר שהסיפא שאומרת להקצות חדר זה מחווה ראויה, ואיני חושבת אפילו שבית הספר חייב היה לעשות את זה.

רונית תירוש: ניהלתי בית ספר – אגב, אני באה מבית מסורתי, ילדיי מניחים תפילין, אני מעריכה ומכבדת וחושבת שזה נכון וחשוב.

רונית תירוש: יחד עם זאת, לפעמים ההתנהגות הפרובוקטיבית של אנשים קיצוניים, וחוויתי את זה כמנהלת בית ספר בעירוני ט', שבסופו של דבר היה סחף של ילדים שנסחפו והתחזקו עד קיצוניות – ואני לא אוהבת קיצוניות ונתק מהבית.

רונית תירוש: אני מדברת על השיטות, לא הייתי שם באילת ואיני יודעת איך זה התנהל.

רונית תירוש: מאחר שיש לי כבוד רב למנהלים, למורים, אני מעריכה שאין פה התנגדות לסממן דתי.

רונית תירוש: כנראה, היתה התנהלות פרובוקטיבית שאינה מכובדת בשערינו.

רונית תירוש: לכן אני מבינה את המשבר שנוצר שם.

רונית תירוש: כמו שילדיי קמים שעה קודם ומניחים תפילין, והם לא עושים זאת במקום העבודה או בבית הספר בזמנו, והם עושים זאת מגיל 13, איני רואה סיבה לעשות את זה בבית הספר.

רונית תירוש: אני רוצה להציע שלא יתפרש מההסדר הזה שזאת השיטה – נעשה פרובוקציות, ייוצר משבר ונגיע לפה להסדר.

רונית תירוש: אני מציעה חשבון נפש לכל הצדדים, ואני מברכת את ראש העיר ואת כל מי שלקח חלק בהחלטה המבורכת.

סילבן שלום: אני הקמתי שני בתי כנסת וכולל, על שם אבי ז"ל.

סילבן שלום: ברגע שראש העיר אמר את שלו, נגמר העניין.

סילבן שלום: לא נכון לעשות כל דבר בצורה צעקנית.

סילבן שלום: אם היו חמישה ערבים שלומדים בבית הספר ופורסים שטיחים וצועקים "אללה הוא אכבר", זאת היתה פרובוקציה.

סילבן שלום: הנחת תפילין היא לא פרובוקציה ובטח לא פעולה מיסיונרית, אך העובדה שהוא הקצה חדר או מתכוון לעשות זאת – לא שמעתי, אגב, שמניחים תפילין בבית ספר, אלא אם זה בית ספר דתי, אך אם תלמיד לא הניח בבית, צריך לאפשר לו לעשות זאת בבית הספר.

מיכאל מלכיאור: יש פה הרבה הסכמה מסביב לשולחן, יכול להיות שיש גם נקודת מחלוקת.

מיכאל מלכיאור: ברוח הדברים של הרב בניזרי ושל ראש העיר, אני חושב שהדבר טופל בצורה נכונה, המסקנה נכונה ובקשת ראש העיר שנענתה בשמחה על ידי שלושת המנהלים, שיוקצה חדר בצורה מכובדת, שכל תלמיד שלא הספיק להגיע למניין בבוקר ולא התפלל בבית, יוכל בצורה מסודרת לעשות זאת.

מיכאל מלכיאור: זה גם לכבוד התפילה, שראוי יותר לעשותה בתוך חדר ולא בחצר.

מיכאל מלכיאור: ברוח הדברים של כל חברי הכנסת, שזה גם לתת בכל בית ספר, גם בבית ספר ממלכתי ולא דתי, יש מקום לתת כבוד לכל מי שמחליט לקבל על עצמו עול מצוות ולנהוג כמו שראוי וטוב לנהוג למי שמאמין שכך ראוי, ולכן הפתרון הוא מקובל.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנקבל את זה כהחלטה אחרי שנשמע דברי סיכום של הרב בניזרי.

שלמה בניזרי: בימים אלה פורסם ששרת החינוך הקימה ועדה של 39 חברים כדי להגביר את המודעות לתנ"ך.

רונית תירוש: אני הקמתי, היא הפעילה.

שלמה בניזרי: למרות שבוועדה להגברה ואהבת התנ"ך, ראיתי שחברים שם דב אלבוים וישראל סגל.

שלמה בניזרי: כשאנו רוצים לקרב את הילדים ליהדות - אנו יהודים, אנו עם הספר, ובאנו הנה כי יש בעיה שחייבים להעלותה כי היא זעקה.

שלמה בניזרי: הרי התלמידים עלו לשידור, סיפרו שהמנהלת מנעה, והתלוננו בפניי, לכן לא היתה בררה.

שלמה בניזרי: יכול להיות שהקצינו, אך עובדתית זאת היתה הבעיה.

שלמה בניזרי: אני מברך את ראש העיר והייתי שמח אם היית מוציא קריאה למשרד החינוך, שבכל מקום שיש יהודי במדינת היהודים, ירצה להניח תפילין, יאפשרו לו – לא דרך פרובוקציה, לא דרך מיסיונרים מבחוץ, אני לא רוצה שגורמים זרים יתערבו במערכת החינוך, אך אם ילדים בתוך בית הספר רוצים להניח תפילין בינם לבין עצמם, יש מציאות שילד לא הספיק להניח בבית תפילין – אז לא למנוע.

שלמה בניזרי: אני מברך על הדיון וההחלטה וירבו כמותכם בהסדרים הללו.

מיכאל מלכיאור: אם זה מקובל על כל חברי הכנסת פה, נקבל את דבריי כהחלטה ונקרא לכל עיר בישראל למצוא פתרונות כמו שראש עיריית אילת טיפל בעניין.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.