ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 558, 2009-01-13 12:30

יצחק גלנטי: בוקר טוב לכולם.

יצחק גלנטי: אני פותח את הישיבה בנושא של תקנות בריאות העם (מכשירים רפואיים מיוחדים) (תיקון מס' 2), התשס"ט-2009.

יצחק גלנטי: הדיון הזה הוא דיון שני שבא בעקבות הדיון הקודם.

יצחק גלנטי: הוועדה ביקשה בדיון הקודם להגיש טיוטה או הצעה של מכרז אשר יציג את האופציה של פיזור אחיד של חמשת המכשירים שבהם מדובר.

יצחק גלנטי: יש ויכוח על השאלה האם פיזור אחיד הוא פיזור כפונקציה של מספר המשתמשים או לפי האוכלוסייה, או פיזור אחיד על בסיס גיאוגרפי.

יצחק גלנטי: כמובן שאלה הן שתי גישות שונות לחלוטין.

יצחק גלנטי: אשר על כן, הייתי מבקש מדוקטור אסנת לוקסנבורג להציג בפנינו את הנושא עם הצעת המכרז.

אסנת לוקסנבורג: בוקר טוב, ותודה שקיימתם את הדיון החשוב הזה.

אסנת לוקסנבורג: אנחנו הגשנו לקראת הדיון היום את ההצעה של תיקון התקנות.

אסנת לוקסנבורג: אני צריכה לציין כי בתוך ההצעה, בפרט 3 נשמט במקום 1 ל-750,000 בפיזור אחיד, הכוונה היא כמובן ל-475,000 בפיזור אחיד.

אסנת לוקסנבורג: אנחנו נדבר על זה.

יורם מרציאנו: אפשר להסביר את זה?

אסנת לוקסנבורג: אתייחס לזה בהמשך.

אסנת לוקסנבורג: אחרי הדיון הקודם ובהמשך לעבודה המקצועית שעשינו, ישבנו וניסינו לבנות מבחינה מקצועית הערכת צרכים הכי טובה, שתיתן מענה לצורכי האוכלוסייה ברוח פקודת בריאות העם, תקנות מכשירים מיוחדים, לפי הקריטריונים המצוינים שם, לפי הניסיון שאנחנו מכירים לגבי מגמות שקיימות בתחום ה-MRI, וגם לתת מענה לנושאים של זמינות ונגישות ופריפריה ומרכז וכולי.

אסנת לוקסנבורג: בעצם מה שמונח לפניכם היום זה טיוטה של מכרז שבו שילבנו פנימה את כל האלמנטים האלה.

אסנת לוקסנבורג: אני יכולה להפנות אתכם לעמוד 4.

אסנת לוקסנבורג: בהתייעצות ובעבודה מקצועית מאוד משמעותית הגדרנו קריטריונים או נושאים שלדעתנו חשוב להתמקד בהם כאשר אנחנו דנים בתוספת של מכשירים ואילו נושאים צריכים לעלות במכרז.

אסנת לוקסנבורג: נושא כמו "זמינות ונגישות של האוכלוסייה לשירות", שכמובן נוגעת למרחק הגיאוגרפי בין מכשיר למכשיר, וגם לנושא של מספר המכשירים באותו אזור עם התייחסות לאותו מוסד, הנושא הזה נראה לנו חשוב מאוד וייתן מענה גם לנושא של הפריפריה, שבה אחד הנושאים שעולה זה הריחוק הגיאוגרפי והצורך בזמינות השירותים גם להם.

אמנון כהן: אבל איך נילקח בחשבון האזור הגיאוגרפי יחסית לפיזור האוכלוסייה?

אמנון כהן: לפעמים הפיזור הוא כל כך גדול בצפון או בדרום, לא כמו ריכוז במרכז הארץ.

אמנון כהן: איך אתם משכללים את זה?

אסנת לוקסנבורג: כל אחד הוא קריטריון חשוב, שבאמת בסופו של דבר נצטרך לעשות איזו שהיא אינטגרציה של הדברים.

אמנון כהן: איפה זה כתוב?

אסנת לוקסנבורג: בסעיף 2 נתנו לדוגמה יתרון למציע שמבחינת מיקום המכשיר מבחינה גיאוגרפית הוא יקבל עדיפות.

אסנת לוקסנבורג: ציינו במפורש שתינתן עדיפות למציע שהוא בית חולים ממחוז הצפון או ממחוז הדרום.

אמנון כהן: תמשיכי הלאה, יש שם סתירה.

יורם מרציאנו: מה זאת אומרת מחוז הדרום או מחוז הצפון?

אסנת לוקסנבורג: המדינה מחולקת, לפחות מבחינת הלמ"ס ומשרד הבריאות, למחוזות.

אסנת לוקסנבורג: יש גבולות מאוד מוגדרים.

יורם מרציאנו: אז החלטתם לוותר על מחוז המרכז, לפי מה שאת אומרת.

יורם מרציאנו: למחוז הצפון ולמחוז הדרום תהיה עדיפות.

יורם מרציאנו: זה מה שכתוב, זה מה שאת אומרת.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו, תאמין לי שאני באותו ראש שלך.

יצחק גלנטי: תן לה להציג את הנושא במלואו ולאחר מכן ניכנס לפרטים.

אסנת לוקסנבורג: תראו, כאשר אנחנו מדברים על הנושא ועושים איזו שהיא הערכת צרכים של האוכלוסייה, זה לא חד חד ערכי על קריטריון אחד.

אסנת לוקסנבורג: אתה מבסס את זה על הנושא של הרכב האוכלוסייה, כמה היא זקוקה לבדיקות, מה הנגישות שלה, מה הזמינות שלה, מה צפיפות האוכלוסייה.

אמנון כהן: רק רגע.

אמנון כהן: בסעיף 2 שאת מקריאה, את כותבת שיינתן יתרון למציע אשר בקבלת הצעתו תושג התועלת המרבית.

אמנון כהן: ולאחר מכן, ובלבד שאין מדובר במכשיר שני, וזה סותר אחד את השני.

אמנון כהן: אם באזור הצפון יש ריכוז אוכלוסייה כזה שמגיעים לו 2 מכשירים, את אומרת: רגע, יש לכם מכשיר אחד כרגע?

אמנון כהן: אז תמתינו לגבי המכשיר השני.

אסנת לוקסנבורג: באזור הצפון קיימים 3 או 4 בתי חולים.

אסנת לוקסנבורג: כאשר אתה רוצה להגדיל את הנגישות לאוכלוסייה, אתה אומר שבבית חולים אחד קיים כבר מכשיר MRI, והוא נמצא באזור הצפון ואתה חושב שלפי הערכת הצרכים יש מקום לתת מכשיר אחד נוסף, אנחנו ניקח בשיקול שתינתן עדיפות לבית חולים עדין בכלל אין לו MRI והוא משרת את אותה אוכלוסייה באזור הצפון.

אמנון כהן: זה אותו אזור.

אילן ישי: זה לא ביחס לאזור, זה מה שלא הבנת.

אסנת לוקסנבורג: אנחנו מדברים על בית חולים אחר.

אסנת לוקסנבורג: ואם אנחנו מדברים על אזור הדרום לדוגמה - -

יורם מרציאנו: למה?

יורם מרציאנו: תדברי על אזור המרכז.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת מרציאנו, רמלה ולוד זה לא כל המדינה.

יורם מרציאנו: וראשון לציון, ומודיעין, ושוהם.

יורם מרציאנו: ..

ג'ודי וסרמן: ואם אין בית חולים באותו אזור שביקש רישיון למכשיר אלא רק זה שיש בו מכשיר אחד, אז אין עדיפות לבית החולים שיש לו מכשיר אחד, למרות שיש צורך לאוכלוסיה.

אסנת לוקסנבורג: יכול להיות שתיאורטית זה נכון אבל מההיכרות שלי את הדברים אני לא חושבת שיקרה כזה דבר.

אסנת לוקסנבורג: אנחנו עדין נרצה לייחד לאזור הצפון ולתת לו עדיפות.

יצחק גלנטי: מכשיר שני לא באותו בית חולים אבל באותו מחוז.

יורם מרציאנו: הבנו, זה כתוב שחור על גבי לבן.

אסנת לוקסנבורג: קריטריון נוסף זה גודל האוכלוסייה שקיימת בכל אזור ואזור, כי כמובן שהעומס של המכשירים והנגזרת של הדברים צריכה לקחת בחשבון את גודל האוכלוסייה שקיים בכל מקום ומקום.

אמנון כהן: נושא אחד לפני כן: בסעיף הקודם, בתנאי הסף להשתתפות במכרז את מציינת בסעיף ז', שעל המציע להציג יכולת מוכחת למקורות המימון של המכשיר.

אמנון כהן: זאת אומרת, במרכז כמובן יותר קל להביא תורם או משקיע, אבל באזור הצפון או הדרום לא בטוח שיהיו משקיעים ומראש את מונעת שלא יהיו שם מכשירי MRI, כי אין לו מקורות מימון.

אסנת לוקסנבורג: ממה שידוע לנו, יש גם מקורות לבתי החולים באזור הצפון והדרום.

אסנת לוקסנבורג: אם שמת לב, הסכום שצוין פה הוא של 10 מיליוני שקלים, כאשר אנחנו צריכים לקחת בחשבון שאם יש לנו 5 מכשירים והרבה מאוד גורמים שמעוניינים לתת את השירות, אנחנו חייבים להבטיח כתנאי בסיסי, שמי שיקבל לפי קריטריונים אחרים, יש לו באמת את היכולת לרכוש את המכשיר ולהפעיל אותו.

אסנת לוקסנבורג: אחרת, בזבזנו מכשיר.

יצחק גלנטי: סליחה, בית החולים הזה לא נמצא בתחומי מדינת ישראל?

אסנת לוקסנבורג: בוודאי, ברור שכן.

יצחק גלנטי: אם כן, אז מדוע שהמדינה לא תממן את זה?

אסנת לוקסנבורג: מבחינתי, על אחת כמה וכמה.

אסנת לוקסנבורג: אנחנו לא נוגעים במכרזים.

אסנת לוקסנבורג: המכרז מתייחס לקריטריונים המקצועיים ולא מתייחס למקורות המימון.

אמנון כהן: אבל כתוב פה "מקורות מימון".

יצחק גלנטי: אתה נותן התניה שעל פיה אותו מוסד או אותו בית חולים יצטרך להוכיח יכולת מימון.

אסנת לוקסנבורג: הרציונאל מאחורי הדברים הוא בגלל שאין מכשירים לתת לכל המבקשים, שנדע שאפשר ליישם את זה.

יצחק גלנטי: ואם לבית החולים יוספטל באילת אין יכולת מימון, נריץ את החולים האילתים לבאר שבע?

אסנת לוקסנבורג: ראשית, לבית החולים יוספטל יש אבא מכובד שקוראים לו שירותי בריאות כללית, ויש לנו גם גורמים אחרים.

יצחק גלנטי: אבל מותר לי להעלות את השאלה, נכון?

אסנת לוקסנבורג: בוודאי.

אסנת לוקסנבורג: זה שיקול שצריך לקחת בחשבון כי אחרת כל גורם יכול להתחרות על המכרז בלי להתחייב שהוא יישם אותו.

אסנת לוקסנבורג: הדבר יגרום לזה שאתם צריכים לקחת בחשבון שהוא יעכב בסיטואציות מסוימות יכולת להשתמש במכשירים.

יצחק גלנטי: גברתי, בית חולים זיו, בית החולים בנהריה, יש להם גם יכולת מימון?

אסנת לוקסנבורג: אני חושבת שכן, ואנחנו יכולים לשאול את מנהל בית החולים פוריה, שיושב פה, אם יש לו יכולת מימון באזור הצפון.

יעקב פרבשטיין: במקרה כן.

אסנת לוקסנבורג: למיטב ידיעתי, הובע ענין וצוין בעבר שיש יכולות להרים את הנושא הזה מבחינה כלכלית.

אסנת לוקסנבורג: במידה ותיווצר איזו שהיא בעייתיות ונקבל התייחסויות על זה, אז נתייחס גם לסוגיה הזאת בהמשך.

אסנת לוקסנבורג: הכוונה היא לא להפלות בתי חולים אלא להיפך, לתת לפי צורכי האוכלוסייה בצורה הכי נכונה ולתת את המענה גם לפריפריה.

ניסן סלומינסקי: נקודת המוצא היתה, לפחות משיחות שהיו לפני שהתחלנו עם הנושא של חמשת המכשירים, וכך לפחות בתי החולים אמרו, שאין להם בעיה לגבי רכישת המכשיר כי לכל אחד יש לפחות תורם אחד, אם לא יותר.

ניסן סלומינסקי: כל הבעיה היא שבגלל שיקולים כספיים של עלות הבדיקה, המדינה לא מאפשרת והחוק לא מאפשר תוספת של מכשירים.

ניסן סלומינסקי: לכן, כשלחצנו על תוספת לא לחצנו שבגין זה האוצר יוסיף גם את העלויות של רכישת המכשיר.

ניסן סלומינסקי: ולכן גם האוצר שיתף פעולה, כי לגבי רכישת המכשיר יש הרבה מאוד תורמים.

ניסן סלומינסקי: לפחות כך מסרו לי הרבה מאוד מנהלי בתי חולים, שגם הם אומרים שיש תורמים ואין בעיה למכשיר.

ניסן סלומינסקי: תנו לנו רישיון ואנחנו נפעיל את זה.

ניסן סלומינסקי: כתוצאה מזה, אני מקווה שעלות הבדיקה תרד פלאים כמו שדיברו פה חלק מהדוברים בישיבות הקודמות ובוועדת הכספים, דיברו על ירידה - -

יצחק גלנטי: חבר הכנסת סלומינסקי, סליחה שאני נכנס לתוך דבריך אבל לפי מיטב זכרוני, בישיבה הקודמת היתה טענה שתוספת מכשירים, גם אם זה יעשה על ידי גורם פרטי כל שהוא, תגדיל את הביקוש לבדיקות.

ניסן סלומינסקי: הביקוש היום עצום וחוסמים אותם.

ניסן סלומינסקי: הבאו דוגמאות בוועדת הכספים, שבאו בנים לגבי מצבו של אביהם, שלא שלחו אותו לעשות MRI כי זה יקר ובסוף, כשעשו לו את הבדיקה אמור שזה כבר מאוחר מדי ותוך שבועיים הוא מת.

ניסן סלומינסקי: יש היום הרבה אנשים שזה מציל את החיים שלהם אבל לא שולחים אותם כי העלות יקרה.

יצחק גלנטי: אבל אם בא גורם פרטי ואומר:

יצחק גלנטי: אני מביא מכשיר על חשבוני ואני גם אוזיל את עלות הבדיקה.

יצחק גלנטי: מה לא טוב בזה?

ניסן סלומינסקי: זה מצוין, ואמרתי את זה בישיבה.

ניסן סלומינסקי: כרגע אנחנו נלחמים על חמישה, שיש עליהם הסכם עם האוצר.

ניסן סלומינסקי: אחרי שנאשר את החמישה, אני אשתדל לפעול בכלל לבטל את כל התקנה הזאת ולהשאיר את זה פתוח.

אילן ישי: לבטל את התוספת מהפקודה ולא את התקנה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, ואז יהיו הרבה מאוד מכשירי MRI, המחירים יהיו נמוכים מאוד וזה יציל חיים וייתן איכות חיים להמון אנשים.

ניסן סלומינסקי: אבל בינתיים מדברים על חמישה מכשירים.

ניסן סלומינסקי: בואו נגמור עם זה ואם יש בסך הכל 10 מכשירים, זה עוד 50% תוספת וזה המון, זה כבר יוריד את המחיר.

אמנון כהן: חשבתם על זה שאם יהיו יותר מכשירים המחירים ירדו?

ניסן סלומינסקי: אחת מהקופות הצהירה וקבעו את הסף ואת הרף הורידו, וזה כבר נותן הורדה של אולי 50% מהעלות של בדיקה לא?

יצחק גלנטי: קבעו שזה יהיה 1:475,000.

אסנת לוקסנבורג: צריכים לזכור שבסיס התקנות של תקנות בריאות העם מדברות על הקשר בין הכלכלה לרפואה, ועל זה שיש זמינות גבוהה יותר וכתוצאה מזה יש ריבוי של קופות.

אסנת לוקסנבורג: יש מודלים כלכליים של כלכלת בריאות, שמראים איך תוספת למכשירים, עד שלב מסוים, כן מביאה ליותר בדיקות ולאו דווקא מורידה את המחיר.

אסנת לוקסנבורג: אם תרצו, נוכל להציג בהזדמנות אחרת את הדברים בעזרת הכלכלנים שלנו.

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אני יכול להביא כלכלנים שיראו לך את החשבון ההפוך אבל זה לא רלוונטי עכשיו.

יורם מרציאנו: יש לכם התייחסות לענין הפתולוגי?

אסנת לוקסנבורג: יש לא רק לענין הפתולוגי אלא גם לעוד כמה דברים.

אסנת לוקסנבורג: אם תסתכלו על סעיף 5, כל הנושא של נחיצות, תפקוד בית החולים בנפגעים בשעת חירום והשיקום שלהם.

אסנת לוקסנבורג: שוב, אנחנו מדברים על נחיצות של המכשירים לגבי מחלקות או יחידות קליניות בבית החולים שבגללן נדרש המכשיר וכולי.

יצחק גלנטי: אבל פה לא נזכרים הנפטרים.

אסנת לוקסנבורג: רק רגע.

אסנת לוקסנבורג: נושא של שיקולי מדיניות שונים, שאמורים להתייחס לכל מי סוגיות פרטניות שבהן יש נושאים של שיקולי מדיניות שיכולים לעלות מגורמים שונים.

אסנת לוקסנבורג: אחד הנושאים שעלה פה זה הנושא של הצורך של מכשיר שייתן מענה לבדיקה פתולוגית.

אסנת לוקסנבורג: זה נכנס תחת שיקולי מדיניות מבחינתנו, ויש גם דברים אחרים.

יצחק גלנטי: מדוע שזה לא ייכתב?

ניסן סלומינסקי: בואו נשים את הדברים על השולחן:

ניסן סלומינסקי: התחלנו את זה בכיוון אחד והגענו להסדר עם האוצר, ואי אפשר שעכשיו תהיה דרך חזרה.

ניסן סלומינסקי: אחד הדברים שעליהם הגענו להסדר היה שיהיה מכשיר אחד שיהיה משותף, ש-50% ממנו הולך לחיים ו-50% הולך למתים, כדי לחסוך.

ניסן סלומינסקי: 90% מניתוחי המתים, דוגמת אותה רבנית באשקלון, חסכו את כל ניתוח המתים והמאבק והפגיעה בכבוד הנפטר וכבוד המשפחה על ידי MRI.

ניסן סלומינסקי: בעולם זה קיים ויש לי עבודה שלמה שנעשתה בכנסת, שזה מראה איך זה מתקבל בעולם ועובדים עם זה, לא על רקע דתי דווקא אלא על רקע מוסרי, יושר וכבוד האדם וכולי.

אילן ישי: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

אילן ישי: הבדיקה הסתיימה סופית רק היום בבוקר, והכוונה לאפשר סעיף שייתן יתרון להצבת מכשיר MRI שמצוי בקרבת המכון הלאומי לרפואה משפטית אשר ישמש גם את המכון.

ג'ודי וסרמן: אתה מכריז תנאי נוסף שלא נמצא במכרז שלפנינו?

אילן ישי: קיבלתי אישור לזה רק היום ממשרד המשפטים.

יצחק גלנטי: מדוע נקבעים תנאים חדשים?

אמנון כהן: זה טיוטה, זה בסדר.

אילן ישי: אתה יכול לראות את זה כהתחייבות שהתנאי הזה ייכנס בצורה הזאת, וזאת הדרך המקסימאלית שאפשר לעשות את זה.

אילן ישי: זה ייכנס כתנאי, אני לא יודע באיזה מספר, שהכוונה היא שיינתן יתרון להצבת מכשיר MRI - -

יורם מרציאנו: איפה זה יהיה?

יורם מרציאנו: באיזה בית חולים?

אילן ישי: יינתן יתרון להצבת מכשיר MRI שמצוי בקרבת המכון הלאומי לרפואה משפטית, שישמש גם את המכון, כפוף לענין של התקנת המערכת ההלכתית לבידוד הטומאה, כפי שמתחייב מבחינה הלכתית, וזה בהחלט יהיה יתרון למי שיאמר: אני יכול לספק גם את המענה הזה.

יורם מרציאנו: אני חושב שבסופו של דבר מה שיקרה הוא שבמקום שמצא את זה בבית חולים ממשלתי, ברפואה הציבורית, נמצא את זה באחד מהמקומות הפרטיים, מתוך כל מיני שיקולים לא ענייניים.

יורם מרציאנו: לכן אני חושב שצריך לקבוע באופן חד-משמעי, שיש בית חולים ממשלתי באזור, בסמוך למכון הרפואי באבו-כביר, שזה בית החולים אסף הרופא, שנותן שירות לכמיליון אזרחים וצריך לקבוע שזה בית החולים אסף הרופא.

יורם מרציאנו: אני לא מבין ממה אנחנו מתחמקים כאן.

יורם מרציאנו: צריך לומר את הדברים.

זיו רוזנבוים: בתי חולים ציבוריים שאינם ממשלתיים פסולים?

יורם מרציאנו: אני מעדיף בית חולים ממשלתי, שנותן שירות למיליון תושבים באזור.

יורם מרציאנו: שאלת אותי מה ההעדפה שלי ומותר לי לחשוב כך.

יורם מרציאנו: אני נותן תשובה.

ג'ודי וסרמן: חבר הכנסת מרציאנו, מה שמונח בפני הוועדה זה בקשה של משרד הבריאות לאשר תיקון לתקנות בריאות העם, מכשירים רפואיים מיוחדים.

ג'ודי וסרמן: לבקשת הועדה הביאו את טיוטת המכרז, ושמענו עכשיו סעיף נוסף שהקריאו.

ג'ודי וסרמן: אני מניחה שיתכן ויהיו שינויים נוספים, בחובה ובסמכות המנהלית של משרד הבריאות לקיים אותם על מנת להחליט מי יקבל ראשון את חמשת המכשירים הנוספים.

ג'ודי וסרמן: ככל שמדובר במכרז, לא מדובר על הבטחה לתת לגוף אחד או אחר אלא שיש אמות מידה, וזו אחת מאמות המידה.

ג'ודי וסרמן: אי אפשר לכתוב בתקנות שיינתן לבית חולים זה או אחר, ואני חושבת שגם לא בתנאי המכרז.

יצחק גלנטי: יורם, הוועדה לא יכולה לקבוע את תוצאות המכרז.

יצחק גלנטי: ברגע שאתה קובע שם של בית חולים, אז כבר אין מכרז.

ג'ודי וסרמן: שאלה למשרד הבריאות: אתם העברתם טיוטת מכרז עם תנאי סף.

ג'ודי וסרמן: באמות המידה בעמוד 4, יש 8 אמות מידה שאנחנו לא יודעים איזה משקל ניתן לכל אחת מהן, מה עוד שאמות המידה 5,6,7 הם כל מיני שיקולים של מנכ"ל משרד הבריאות שאנחנו לא יודעים מהם, אנחנו לא יודעים איזה משקל ניתן להם לעומת הפריפריה בסעיף 2.

ג'ודי וסרמן: אז אם יש 8 אמות מידה, 8 שיקולים, איזה משקל ניתן לכל אחד מהם.

ג'ודי וסרמן: האם הפריפריה זה 50%, 20%?

ג'ודי וסרמן: מה אמות המידה האחרות אומרות?

ג'ודי וסרמן: שמענו שמה שמסתתר מאחורי אחד מהם זה נושא הנפטרים, אבל איזה משקל ניתן לזה?

יורם מרציאנו: אני רוצה להוסיף משהו לדברים של היועצת המשפטית: עם כל כבוד, בית החולים אסף הרופא נמצא בקרבת הערים רמלה, לוד, באר יעקב וראשל"צ.

יורם מרציאנו: אני רוצה להתייחס דווקא לרמלה ולוד.

יורם מרציאנו: הן נכללות במסגרת טיפול נקודתי של משרד ראש הממשלה, מקבלות העדפות בגלל המצב הסוציו-אקונומי הנמוך של הערים הללו, הן ערים מעורבות ויש בהן את כל האלמנטים ואני לא מתכוון לקבוע מסמרות.

יורם מרציאנו: בית החולים אסף הרופא לא של אבא שלי ולא של אמא שלי, הוא משרת כמיליון איש ואני חושב, שהוועדה הזאת קבעה כל מיני דברים בתוך תקנות ואנחנו לא צריכים להיבהל מזה, כי מי שקורא את מה שהם נתנו לנו כאן, העדפות לבית חולים בצפון או בדרום, כבר הגדירו כמעט את הכל חוץ משמות.

יורם מרציאנו: בואו נגדיר גם את בית החולים אסף הרופא, בלי שמות.

אסנת לוקסנבורג: אני מצטערת, לא הגדרנו שום דבר.

יעקב פרבשטיין: אני מנהל את בית החולים פוריה, אני בשם פורום מנהלי בתי חולים ממשלתיים ואני מייצג גם את מנהל בית החולים בצפת.

יעקב פרבשטיין: יש לי כמה שאלות עקרוניות: זה כסף ציבורי, למה לתת אותו לגורמים פרטיים, מה עוד שאנחנו יודעים שבמקצוע הרדיולוגיה יש מחסור ברופאים, ואז נוציא כוחות רבים מתוך המערך הציבורי לתוך השוק הפרטי.

יעקב פרבשטיין: צריך לקחת את זה כשיקול.

יעקב פרבשטיין: עד כמה שידוע לי, בתי חולים הם באזורים ציבוריים.

יעקב פרבשטיין: למה צריך לקבוע דווקא מכשיר אחד מתוך החמישה שלא יהיה בבית חולים?

אמנון כהן: אתה מדבר על משהו בקהילה?

אמנון כהן: מה זה בקהילה?

יעקב פרבשטיין: בתי חולים לא נמצאים בקהילה?

יעקב פרבשטיין: אני לא מבין את זה.

יעקב פרבשטיין: אנחנו מדברים על שירותים לאזרח ולתת נגישות לנזקקים.

יעקב פרבשטיין: אז זה שיש מעט מכשירים ולא מנצלים או לא עושים בדיקות כשצריך לעשות, זה עדין לא סיבה להמעיט במכשירים.

יעקב פרבשטיין: נקודה שנייה, מדברים על מקשות כוללות.

יעקב פרבשטיין: אנחנו מדברים על הצפון, מה זה הצפון?

יעקב פרבשטיין: הרי המרחק בין עפולה לנהריה זה מזרח ומערב.

יעקב פרבשטיין: אתה לא יכול להגיד שהצפון זה הצפון.

יעקב פרבשטיין: אותו דבר יש מרחק בין אשקלון לבאר שבע.

יעקב פרבשטיין: אתה חייב להגיד איזה מרחק אדם צריך לנסוע כי המרחק בין חיפה לטבריה הוא בדיוק כמו מטבריה לחיפה.

יעקב פרבשטיין: משום מה, חושבים שהמרחק מטבריה לחיפה יותר קצר.

יעקב פרבשטיין: אין שום בעיה שאיש מטבריה ייסע לקבל שירותים בחיפה, אבל חס וחלילה, בחור צעיר בן 40 עם רכב, שייסע לטבריה, זה אסון לאומי.

יעקב פרבשטיין: צריך לראות איך אנחנו מרכזים לאוכלוסייה היותר מבוגרת, עם ההכנסה היותר נמוכה, איך אנחנו מפעילים את השירותים.

יעקב פרבשטיין: יש כאן שאלה שעולה, בעמוד 4 סעיף 2: מדברים על בית חולים שיש בו מכשיר.

יעקב פרבשטיין: האם בית חולים שיש בו 3 ימים מערכת ניידת נחשב לכזה?

יעקב פרבשטיין: אני מבקש שיציינו את זה במפורש, שיהיה כתוב "קבוע".

יעקב פרבשטיין: אני חושב שצריך להכניס איזה שהוא סעיף שידבר על שילוב של בתי חולים שמשרתים גזרה מסוימת של מדינת ישראל.

יעקב פרבשטיין: אם לקחת את הגזרה הצפון-מזרחית של מדינת ישראל ולהגיד איך פותרים להם את הבעיה, זו נקודה יותר חשובה מאשר באיזה בית חולים לשים את המכשיר.

יצחק גלנטי: אדוני מבקש חלוקה יותר גיאוגרפית, גיזרתית, ופחות לפי החלוקה של משרד הבריאות למחוזות.

אסנת לוקסנבורג: התייחסנו גם למחוזות וגם לנפות, כאשר גודל האוכלוסיות הוגדר גם בנפות, שזה תתי קבוצות ומגדיר את האזורים הגיאוגרפיים כתת יחידות.

יצחק גלנטי: סליחה, אבל אני מבין שהחולים או הנצרכים, אני יכול לגור למשל בקיבוץ נחל עוז, ולקבל את השירותים של חיפה, ירושלים או תל אביב.

יצחק גלנטי: זאת אומרת, העובדה שאני גר בנקודה מסוימת לא צריכה לכבול אותי היכן אני מקבל את השירותים.

יצחק גלנטי: אמת?

אסנת לוקסנבורג: אם אתה מקבל אותם דרך מימון ציבורי, קרי קופות החולים, לקופת החולים לעתים יש הסדרים של הסדרי בחירה עם מקור כזה או אחר.

אסנת לוקסנבורג: למיטב ידיעתנו, ועשינו על זה סקר, מרבית האנשים שנזקקים לבדיקות MRI מקבלים את זה בסמוך לאזור המגורים.

ניסן סלומינסקי: להערתך האחרונה, אני זוכר תקופות ואני לא יודע אם זה עוד קיים, שהריצו אנשים מחיפה ומהצפון לתל השומר כי לקופת החולים - -

קריאות: יותר מדויק מצפת.

קריאות: ..

ניסן סלומינסקי: - - כי לאותה קופת חולים שהחבר הזה קשור, היה לה יותר זול לקיים את זה עם תל השומר כי היה הסכם.

ניסן סלומינסקי: לגבי מה שטוב לחולה, בכלל לא הסתכלו אלא עשו את החשבון הכלכלי.

ניסן סלומינסקי: לא בטוח שמה שאת אומרת, שבאופן טבעי כל אחד יקבל קרוב יותר לבית החולים.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שהיום זה לא כך אבל אז היו גם עובדות, שקופות החולים עובדות לפי שיקולים כלכליים ואז אם תצטרך לנסוע יום שלם מצפת לתל השומר, לא אכפת לקופת החולים העיקר שלהם זה יהיה קצת יותר זול.

ניסן סלומינסקי: לעצם הענין, אני יודע איך עושים מכרז אם רוצים שהוא יהיה בר פיקוח.

ניסן סלומינסקי: נניח שיש 7 קריטריונים, ועכשיו אני מבין שיהיו 8, ואז נותנים ניקוד.

יצחק גלנטי: עושים שקלול.

ניסן סלומינסקי: לכל אחד מהקריטריונים נותנים ניקוד.

ניסן סלומינסקי: נניח שזה ישמש 10%, זה 30% וכולי.

ניסן סלומינסקי: ההצעה שתקבל בסוף ציון נמוך מ-75%, כך כתוב כאן.

ניסן סלומינסקי: איפה האחוזים נמצאים פה - -

יצחק גלנטי: אין שקלול של הקריטריונים.

ניסן סלומינסקי: אני דן אותם לכף זכות, אני מניח שהם אנשים מאוד נבונים.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שמשרד הבריאות והמנכ"ל, יש לו את כל השקלול ואת הרשימה הסופית.

ניסן סלומינסקי: הייתי מציע שיביא את זה לפה, ואם זה נראה סביר נאשר את זה.

ניסן סלומינסקי: למה "לעבוד" עלינו?

יצחק גלנטי: לא להשאיר את זה במצב של עמימות יתר כפי שזה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: נותנים לנו את זה כאן עם קריטריונים, שאני לא יודע כמה שווה זה וזה, ואתה לא יכול לדעת שום דבר, הכל תלוי במנהל.

ניסן סלומינסקי: אני בהחלט רוצה לסמוך עליו, אבל תגיד לנו איזה בתי חולים, איזה מקומות, ואם זה נראה סביר נצביע ונגמור את הסיפור.

ניסן סלומינסקי: אחרת זה צחוק.

ניסן סלומינסקי: לא ראיתי כזה מכרז אף פעם, שלא נותן שקלולים וכולי, ועל זה יגישו על זה בג"צ ויגידו שהוועדה לא אישרה שזה 50%, אולי זה רק 5% הקריטריון הזה שבגינו נתת לזה.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, אני לא רוצה לדחות את זה שוב כי יכול להיות שזה ידחה וידחה עד אין קץ.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה לעשות ואני תמיד בדילמה, וגם בישיבה הקודמת היינו בכזאת דילמה.

ניסן סלומינסקי: מצד אחד זה מצב בלתי אפשרי ומהצד השני, מה האפשרות האחרת?

ניסן סלומינסקי: האלטרנטיבה היותר גרועה שלא נחליט וייקח להם עוד חצי שנה עד שיביאו ושוב ושוב זה יידחה, וזה לא יגמר.

ניסן סלומינסקי: אם הייתי יכול להכניס 2 מאתנו לוועדת המכרזים.

ניסן סלומינסקי: ..

ניסן סלומינסקי: אני צוחק.

ניסן סלומינסקי: .. זה מצב בלתי אפשרי.

ניסן סלומינסקי: זה לא קריטריונים שאנחנו יודעים איך הם מתחלקים.

ניסן סלומינסקי: אם המנכ"ל יודע, שיגיד לנו ויגמור את הסיפור.

אילן ישי: אני יכול להגיד לך דבר אחד: יש בעיה עד כמה הרשות יכולה לאפשר את המעורבות של הכנסת.

אילן ישי: אנחנו הלכנו כברת דרך ארוכה בענין הזה, וכשאנחנו אומרים שינתנו יתרונות, גם אם אתה לא יודע את הניקוד הספציפי, זה ברור שינתנו יתרונות משמעותיים בכל ההקשרים שמופיעים כאן, ככל שהחוק מאפשר לנו.

אילן ישי: יכולנו לכתוב ניקוד ואח"כ לשנות אותו בגלל שרק היום הבנתי שאני יכול להכניס את היתרון ל-MRI למתים.

אילן ישי: בשביל מה לעשות דבר כזה?

יצחק גלנטי: מה, רק עכשיו חשבת על זה?

אילן ישי: לא, ידעתי אבל את ההתייעצות המשפטית סיימתי היום בבוקר, ולא בגלל שקפאתי על שמריי במשך כל התקופה הארוכה עד היום.

אילן ישי: יתרה מזאת, מעבר לזה שנאמר פה מבחינת סמכות ברמה הגבוהה ביותר שינתנו יתרונות משמעותיים, ככל שזה נכתב כאן במסגרת החוק, הרי שככל שמדובר בכל אחד מתנאי המכרז באשר הם, לאחר שהמכרז מפורסם, תמיד יש אפשרות לפנות למשרד בדרישות כאלה ואחרות ביחס לאותו מכרז, וגם ככל שהן לא נענות יש אפשרות ללכת לבית המשפט, וזאת דרך המלך.

אילן ישי: הלכנו במידה מסוימת לא בדרך המלך והקדמנו את המאוחר, אבל זה המקסימום שאנחנו יכולים.

ניסן סלומינסקי: קח את סעיף 4 ותן לי יתרון.

ניסן סלומינסקי: אפשר שיבוא המנהל שהיתרון פה יהיה 90% ואחר כך הוא יכול להגיד שזה רק 5%.

ניסן סלומינסקי: אף אחד לא ידע וזה פתח אדיר לטרפד את כל הענין לכל מי שלא זוכה.

ג'ודי וסרמן: חבר הכנסת סלומינסקי, אני רוצה להוסיף עוד אלמנט, אתה צודק בדבריך, ואני חושבת שזה יותר מורכב מזה: לא רק שאנחנו לא יודעים איזה משקל יש לכל אחד מהפרמטרים שמופיעים כאן, ודרך אגב, המכרז משתמש במינוחים שונים כמו: יינתן יתרון, תינתן עדיפות, תילקח בחשבון וכולי.

ג'ודי וסרמן: יש עמימות.

ג'ודי וסרמן: אני לא יודעת אם זה נותן משקל אחר אבל זה חייב להתלבש על התנאים הבסיסיים של התקנות, והן מדברות על 1 ל-475,000 אלף בפיזור אחיד.

ג'ודי וסרמן: צריך לקחת את המצב הקיים ואת הפיזור הקיים, ואם יש אזור שיש בו הרבה יותר אוכלוסייה באופן יחסי או הרבה פחות, צריך לקחת את ההצעות עם המשקולות שינתנו להם, ולהלביש את זה על המציאות הקיימת.

אילן ישי: זה נכון, אבל התקנות שמדברות על הפיזור האחיד, בסופן יש בדיוק לשם כך את הסיפא שאומרת שהוראה זאת לא תחול על מכשיר שלדעת המנהל חיוני וכולי.

אילן ישי: המכרז משקף את האיזון.

ג'ודי וסרמן: ככלל, אנחנו מדברים על פיזור אחיד.

ג'ודי וסרמן: יש נקודה ספציפית שיש חיוניות.

ג'ודי וסרמן: בחלוקת המכשירים צריכים לדאוג לפיזור אחיד.

אילן ישי: יש איזון בין הרישא של התוספת לסיפא.

ניסן סלומינסקי: בפיזור לוקחים רדיוס?

ניסן סלומינסקי: מה זה נקרא "פיזור אחיד"?

אסנת לוקסנבורג: מבחינה גיאוגרפית, אתה משכלל פנימה גם היקף אוכלוסיה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שבתל אביב, סביב בית חולים מסוים, את יכולה לקחת רדיוס של 100 מטר ששקול מבחינת כמות האוכלוסייה לרדיוס של 10 ק"מ בצפון.

אסנת לוקסנבורג: לקחנו את גודל האוכלוסייה בנפות.

יאיר שפירא: הייתי רוצה להתייחס לכמה דברים, ואתחיל עם הדברים של חבר הכנסת מרציאנו שפתחו את עיניי.

יאיר שפירא: חבר הכנסת מרציאנו אמר: בואו נסמן את אסף הרופא, כי כל האחרים מסומנים.

יאיר שפירא: אני רוצה ללכת בגישה הזאת.

יורם מרציאנו: לא אמרתי דבר כזה.

יצחק גלנטי: אמרת שחוץ מהשם של בית החולים, הכל נאמר.

יאיר שפירא: אם לא דייקתי, אני מתנצל.

יאיר שפירא: אני רוצה להציג כמה דברים: מוצגים פה תנאי סף של 400 מיטות.

יאיר שפירא: מה הקשר בין מכשיר MRI שצריך לשרת אוכלוסייה למספר המיטות?

יאיר שפירא: הוא יכול לשרת באותה מידה 200 מיטות בבית חולים פוריה, ובאותה מידה 1000 מיטות.

יאיר שפירא: זה נתון חסר משמעות, חסר טעם אלא אם משתמשים בו לצרכי מסוימים, שאני לא רוצה לחזור עליהם.

יאיר שפירא: נעשה פה שידוך בין MRI ומיון.

יאיר שפירא: אם בודקים את הבדיקות המועטות שנעשות ב-MRI, המיעוט שבהן משרתות את חדר המיון.

יאיר שפירא: כל השיוך הזה חסר משמעות, לא נכון - -

יהקב פרבשטיין: כי זו בעיה של זמינות.

יצחק גלנטי: אתה מוכן להפנות אותנו לסעיף שדן בזה?

יאיר שפירא: סעיף 5.

יאיר שפירא: הסיבה הכמעט יחידה שהיתה הגבלה למספר מכשירי MRI בארץ, זה כדי להקטין את ההוצאה הלאומית לבריאות.

יאיר שפירא: זו בדיקה בלי נזק ושום דבר, וזו הסיבה היחידה.

יאיר שפירא: אז איך זה שבמכרז כזה לא מופיע מחיר?

יאיר שפירא: זה היה בקריטריון הראשון במכרז כזה, כי אם מדברים על שליטה, על הוצאה לאומית, אז צריך להתעסק במחיר קודם כל.

אמנון כהן: אתה מתכוון למחיר של הבדיקה?

יאיר שפירא: כן.

יאיר שפירא: זה לא יעלה על הדעת.

אנואר חילף: נושא המחירים נקבע בוועדת מחירים וזה לא קשור למכרז הזה.

אנואר חילף: המכרז הזה נועד לקבוע קריטריונים לפיהם נחלק את המכשירים האלה, לפי הצרכים השונים במערכת.

אנואר חילף: הגוף שיש לו יכולת לקבוע את הצרכים ואיך לחלק את המכשירים זה משרד הבריאות.

אנואר חילף: חוץ מזה, מדובר בטיוטה ולא בדבר סופי.

יצחק גלנטי: פעם ראשונה שאני שומע שהמחיר לא נוגע לאוצר.

אנואר חילף: זה הדבר הכי חשוב בענין ההוצאה אבל פה המטרה לא היתה להשיג מחיר יותר נמוך.

ניסן סלומינסקי: תגיד לי אם אני צודק: היו שתי אפשרויות: האחת, שהמחיר יהיה קריטריון מרכזי מבחינת ועדת המחירים.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, קובעים את הסף, עד כמה מורידים אותו, שמי שלא מסתדר עם הסף הזה לא יכול להיכנס, ואתם בחרתם באיזו שהיא דרך.

אנואר חילף: אני אבהיר: המחיר שנקבע בוועדת מחירים הוא מחיר מרבי.

אנואר חילף: בית חולים יכול לתת - -

ניסן סלומינסקי: כמה הוא?

אנואר חילף: יש כמה קודים לבדיקות MRI, וזה נע בין 1700 עד 3000, למיטב זכרוני.

דני אנגל: שינו רק קוד אחד, ובתי החולים ממשיכים להשתמש בכל שאר הקודים.

ניסן סלומינסקי: אתם עושים צחוק כי אתה התחייבת לי אז, בחוץ, שהורדתם את הסף באופן דרסטי כי אם היו מכניסים את זה כאלמנט במכרז אז היה אפשר לרדת מ-2000 שקל לבדיקה ל-600 ו-700 שקל לבדיקה.

ניסן סלומינסקי: מנהלי בתי חולים הודיעו שהם יכולים לעשות את זה, ובמקום זה אמרתם: נוריד את הסף המרבי ומדובר על סכום של 1000 שקלים בערך.

אנואר חילף: זה לא הנושא.

אנואר חילף: הורדנו את המחיר, ומשרד האוצר מאוד מעונין להוריד את המחיר ואנחנו פועלים לעשות את זה.

אנואר חילף: הורדנו חלק מקוד אחד, וזה גם מוריד את הממוצע הכולל.

אנואר חילף: אנחנו בודקים אפשרות להוריד עוד קודים, אנחנו עושים את זה בכל המערכת וזה לא קשור ל-MRI, אבל זה סוכם אז וזה בוצע.

ניסן סלומינסקי: לכמה הורדתם?

אנואר חילף: ל-1350.

קריאה: אז למה זה לא מופיע פה?

אנואר חילף: זה לא קשור, זה מחיר.

עידו כץ: אבל בית חולים שלא יכול לעמוד בהוצאה הזאת.

עידו כץ: ... צריך לחייב את בית החולים לקחת מקסימום לבדיקה מסוימת, ובית החולים בחשבון שלו אומר:

עידו כץ: אני לא יכול לעמוד במחיר הזה, אז הוא לא ייגש למכרז.

אנואר חילף: אין בית חולים אחד שעובד במחיר המקסימאלי.

יאיר שפירא: הייתי רוצה להמשיך בדבריי: כשאני מסתכל על המכרז הזה, וצר לי שקיבלתי אותו רק לפני שעה, הייתי מגדיר אותו כמכרז נטול מכרזים.

יאיר שפירא: אני לוקח את כל הקריטריונים שמופיעים פה, ושם אותם בכל בתי החולים, במוסדות הרפואה שיש במדינת ישראל, ותאמינו לי שאני מכיר אותם יותר מכל אחד אחר שיושב פה באולם, יש בדיוק 5 מקומות שזה מופיע ככפפה ליד.

יאיר שפירא: אם עושים דבר כזה, זה לא במכרז.

יאיר שפירא: יכול להיות שלרגולאטור יש זכות לתת רישיונות בלי מכרז, אז בבקשה, שייתן בלי מכרז.

יאיר שפירא: בשביל מה כל המשחק הזה?

יאיר שפירא: יש רשימה.

אסנת לוקסנבורג: אין רשימה, ויש פה אמירות מאוד בוטות שאפילו כמעט מעליבות את המקצועיות שלנו.

יאיר שפירא: להפך, אני מעלה את המקצועיות שלך, עשית את זה יופי.

אסנת לוקסנבורג: בנינו את המכרז לפי קריטריונים, ואני רוצה להבין במה מכור העובדה שכל אחד יכול לגשת לפי זמינות ונגישות של האוכלוסייה לשירות.

יאיר שפירא: 400 מיטות.

אילן ישי: אבל זה לא במכרז, זה בתקנות.

אילן ישי: זה לא רלוונטי למכרז.

דני אנגל: כמה בתי חולים בנפת דרום יש מעל 400 מיטות ללא MRI?

דני אנגל: האם משרד הבריאות יכול להגיד לנו כמה בתי חולים יש מעל 400 מיטות ללא MRI?

דני אנגל: עד כמה שאני יודע, יש אחד, באשקלון.

דני אנגל: זאת אומרת שאין תחרות.

אסנת לוקסנבורג: התשובה היא שכמו שאתם מבינים, וכל אחד מראה רק עד כמה הנושא הזה מורכב, ואני מסכימה שזה נושא מאוד מורכב.

אסנת לוקסנבורג: אין פה קריטריון חד חד ערכי.

אסנת לוקסנבורג: ברגע שאנחנו מחויבים למכרז, אנחנו נעשה אותו לפי הקריטריונים המקצועיים הטובים ביותר שאנחנו יכולים להבין במשרד הבריאות.

אסנת לוקסנבורג: אנחנו חושבים שכן יש יכולת לגשת למכרז, וכל אחד יכול להראות את הנושא של המרחק הגיאוגרפי שלו, את הזמינות, וכל זה משקף את הצרכים של בריאות האוכלוסייה.

אסנת לוקסנבורג: הצורך והזמינות של האוכלוסייה בכל מקום ומקום, הגודל של האוכלוסייה - -

יאיר שפירא: מה הקשר ל-400 מיטות?

אסנת לוקסנבורג: 400 מיטות מופיע היסטורית בתוך התקות.

יעקב פרבשטיין: אז תורידו את זה כי זה מחסום גם לי וגם לצפת.

יאיר שפירא: אסנת, העתיד לפנינו.

יאיר שפירא: יש אנשים שהעתיד מאחוריהם.

יאיר שפירא: העתיד לפניך, אז תוציאי את זה.

יאיר שפירא: בואו נוריד את ה-400.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, להוריד את ה-400 מיטות, שלא יהיה נתון כזה.

עידו כץ: היות וממה שנשמע כאן, זה נשמע שיש איזה שהוא קונצנזוס לשים באסף הרופא מכשיר שישרת גם את המתים וגם את החיים, גם את המכון לרפואה משפטית, שלמעשה שייך לאסף הרופא ומתופעל על ידו, וגם את החולים שצריכים את הבדיקה הזאת.

עידו כץ: אני לא יודע אם אתם מודעים שיש בעיות הלכתיות לעשות בדיקה גם לחיים וגם למתים באותו מכשיר.

עידו כץ: היינו בקשר עם המכון הטכנולוגי להלכה, שהוא זה שנותן את האישור שהמבנה וכל שיטת העבודה מתאימה לעבודה גם במתים וגם בחיים.

עידו כץ: יש לנו את הפרוגרמה, את כל תכנית הבינוי בהתאם לזה, וזו תוספת גדולה בתקציב כדי להתאים את המערכת, שתפעל ותעבוד ותעשה בדיקות גם במתים וגם בחיים.

עידו כץ: קשה לי להאמין שיש מספיק בדיקות במדינת ישראל שיצדיקו להקים מערכת כזאת במספר אתרים.

עידו כץ: אין היגיון לעשות את זה ביותר ממקום אחד ולכן, אני רוצה לבקש או להציע שעל מנת שבדיון הזה יצא משהו פרודוקטיבי, להסכים על כך שמכשיר אחד יהיה באסף הרופא לצורך הנושא הזה, של ביצוע של בדיקות גם במתים וגם בחיים, ואולי מזה נוכל לקדם לפחות את הנושא הזה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: רבותי, מאחר ונכון לרגע זה אנחנו לא מצליחים לגשר על כל המסגרות אני מסכם את הדיון: הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות להעביר לוועדה נוסח סופי של המכרז ולא טיוטה בלבד, וזאת כדי שהוועדה תוכל לאשר את התקנות המוצעות תוך הבטחה שהפריפריה והפיזור הגיאוגרפי יקבלו את המשקל הראוי וכי יבוא לכלל ביטוי התנאי של מכשיר בקרבת מכון לרפואה משפטית.

יצחק גלנטי: מעבר לזה, הוועדה מבקשת התייחסות של משרד הבריאות לתנאי הקיים בתקנות שהמכשיר יוצב רק בבית חולים כללי של 400 מיטות או יותר.

יצחק גלנטי: משרד הבריאות מתבקש לחזור לוועדה תוך שבועיים עם הנוסח הסופי המוצע.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יאיר שפירא: והמחיר?

אנואר חילף: אני חייב להבהיר שאין תחרות.

יצחק גלנטי: אני מודה לכם.

יצחק גלנטי: הישיבה נעולה.