הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 134, 2008-06-04 09:00

מרינה סולודקין: שלום לכולם.

מרינה סולודקין: אני מתחילה ישיבה משותפת של שתי הוועדות, ועדת עלייה וקליטה בראשות חברי, פרופ' מיכאל נודלמן, ובמקום יושבת הראש של ועדת מעמד האישה, ליה שמטוב, שאנחנו מאחלים לה בריאות, שביקשה ממני לנהל, יחד עם פרופ' נודלמן, את הישיבה הזו.

מרינה סולודקין: זו לא ישיבה ראשונה שמוקדשת לנושא מאוד מאוד כאוב, אלימות כלפי נשים בקהילה האתיופית, זו ישיבה אני חושבת שרק השנה הזו, היא השנייה, ובמשך שנים אנחנו יושבים בוועדות מעמד האישה ועלייה וקליטה ויש דיונים בנושא הזה.

מרינה סולודקין: בישיבה שלנו נוכח שר הרווחה והשירותים החברתיים, חברנו, מר יצחק הרצוג ואנחנו פותחים את הישיבה הזו, כשאנחנו מבקשים מהשר לומר את דברו ואחר כך פותחים את הדיון.

יצחק הרצוג: בוקר טוב לכולם.

יצחק הרצוג: אני גם רוצה לציין שנמצא איתי המשנה למנהל הכללי של משרד הרווחה, מנחם וגשל, הגב' דפני מושיוב שמרכזת את כל התחום של הטיפול בעולי אתיופיה וראש המטה שלי, עורכת הדין מיכל חומסקי.

יצחק הרצוג: זה בגלל שאנחנו מייחסים חשיבות מרבית לדיון.

יצחק הרצוג: אני מפריד בין הדיון הזה לדיון הקודם ורוצה להתמקד בסוגיית האלימות כנגד הנשים האתיופיות, כפי שמוצג פה גם במסמך המרתק של עמותת ל"א, העמותה הראשונה שהקימה את המקלטים לנשים מוכות בישראל.

יצחק הרצוג: לכולנו ברורה התופעה שכאשר עלייה נקלטת בארץ חדשה, ואנחנו מכירים את זה מדורי דורות, אתה עוקר אנשים מביתם ומעביר אותם לסביבה חדשה, יש תהליכים בתוך המשפחה שהם תהליכים קשים מאוד ויש תהליכים של המשפחה כלפי הקהילה, שהם תהליכים קשים, ויש תהליכים של הקהילה כלפי שאר המדינה.

יצחק הרצוג: והכל, הייתי אומר במונח 'ניכור'.

יצחק הרצוג: כלומר אחת הבעיות הקשות בהתמודדות עם התופעה זה ההשתלבות בחברה, ההשתלבות במעגלי חיים חדשים.

יצחק הרצוג: אנחנו נתקלים בבעיה ברורה וידועה ומוכרת, ונמצאים פה אנשים שעוסקים בזה עשרות שנים, שאחד החסמים העיקריים בקליטה והשתלבות של עולי אתיופיה זה כמובן תחושת הניכור, תחושת אי ההשתלבות, תחושת התקרות וחומות הזכוכית וזה מוביל לתופעות של מתח בתוך המשפחה, אובדן המבנה הפטריארכלי, הרבה יותר נשים חד הוריות ולצערנו, באמת, שלא ישתמע חס וחלילה באיזה שהיא צורה שאני חושב שיש איזה סיבה לדבר הזה שהיא מוצדקת, אבל לצערנו תופעות קשות מאוד של אלימות בתוך המשפחה.

יצחק הרצוג: כשאני מנתח את הפעילות של המרכזים למניעת אלימות במשפחה בישראל ב-2007, אנחנו טיפלנו ב-2007 ב-8,600 מקרים, היתה לנו עלייה של 10% בפעילות של המרכזים, היא נובעת גם מהעלייה, כמובן, שמוכרת לנו, באלימות בישראל, אבל היא גם נובעת משני דברים נוספים; שכלול ושיפור השירות של המרכזים ומודעות הרבה יותר גדולה של משפחות.

יצחק הרצוג: ואני חייב לציין שאחוזים ניכרים מאוד מהמשפחות שבהן יש אלימות הן משפחות עולים והמרכיב של העולים מחבר העמים וכמובן העולים מאתיופיה הוא מרכיב דרמטי וזה ברור מאליו.

יצחק הרצוג: זה ברור שאיפה שיש לך חברת מהגרים, יש לך, לצערנו, מתחים בלתי נסבלים.

יצחק הרצוג: בהקשר הזה, נגזרת נוספת זה הבעיות של הנוער.

יצחק הרצוג: נוער וילדים בסיכון, אבל נוער וצעירים, דהיינו מעל גיל 18.

יצחק הרצוג: גם כאן אנחנו רואים את אותו קו.

יצחק הרצוג: אחוז ניכר מהנערים שנמצאים בטיפול אצלנו, במעונות חסות הנוער, בטיפול באלימות בתיקים של קציני מבחן, אלה נערים מעליית יהודי אתיופיה.

יצחק הרצוג: אותה תופעה ברורה של התפרקות התא המשפחתי, חוסר יכולת להתמודד עם סביבת החיים המודרנית, המתחים הבלתי נסבלים, היעדר תעסוקה וכולי וכולי, גורם למצב שהילד מאבד את זהותו, לעתים מאבד את סביבתו ואני פוגש את הנערים הנפלאים הללו בהרבה מאוד מקומות.

יצחק הרצוג: סליחה שאני אומר, זה לא מפתיע אותי שלצערי אנחנו רואים תופעות כל כך קשות, כמו אלימות כנגד נשים בקרב עולי אתיופיה.

יצחק הרצוג: מה אנחנו עושים, מעבר לדיון הקודם, ועוד מעט המשנה למנהל הכללי, מנחם וגשל, יסקור את הפעילות וחלק ממנה ציינו פעם שעברה וחלק שדרגנו ועיבינו השנה בגלל שהוספנו תקציבים משמעותיים למרכזים למניעת אלימות במשפחה, למקלטים לנשים מוכות, לטיפול פרטני בילדים ונוער בסיכון ועוד ועוד ועוד.

יצחק הרצוג: מה בנוסף עשינו?

יצחק הרצוג: ראשית, הממשלה העבירה תכנית מקיפה ומשמעותית מאוד, כמעט מיליארד שקל על ציר הזמן להתמקדות בשכונות אתיופיות ברחבי הארץ, כי כמובן הרבה מאוד מהעולים מרוכזים בשכונות שאני לא רוצה לכנות אותן בכינויים, מהמון סיבות, סיבות של יכולת מימון והון עצמי וקניית דירות והכל נמצא כמעט באותן שכונות.

יצחק הרצוג: התכנית היא פנטסטית, היא היתה מוסכמת עם מטה פעולה רחב מאוד של עולי אתיופיה.

יצחק הרצוג: לצערי היא לא מופעלת.

יצחק הרצוג: אני מציע שהוועדה תזמן את המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר לבירור מדוע היא לא מופעלת.

יצחק הרצוג: אנחנו, מהתקציבים שהיו מיועדים אלינו, 40 מיליון שקל לשנה לתכנית, 40 מיליון שהיו מיועדים לעולי אתיופיה, קיבלנו עד עכשיו רק מיליון.

יצחק הרצוג: אז אני מציע שיקויים דיון בנושא הזה.

יצחק הרצוג: אבל התכנית היא נהדרת ושווה שהיא תוצג גם בוועדה.

מרינה סולודקין: זאת תהיה אחת המסקנות של הישיבה הזאת.

יצחק הרצוג: הנושא השני זה כמובן העובדה שאני ישבתי לדיון, בעקבות הדיון שהיה כאן, עם שר הקליטה, יעקב אדרי וצוותו, וסיכמנו להתמקד בתכניות למניעת אלימות ובמיוחד לנוער ואלימות במשפחה.

יצחק הרצוג: אנחנו בונים מסד נתונים משותף, כי הנתונים הם לא לגמרי זהים, סמנכ"לים משני המשרדים יושבים ביחד ובונים מה שנקרא איגום משאבים ושיתופי פעולה.

יצחק הרצוג: הנושאים הנוספים שיפרט מר מנחם וגשל יציגו בהמשך הדרך את הפעילות הפרטנית.

יצחק הרצוג: לא קשור לזה, אבל בכל זאת נקודה קטנה וחשובה מבחינתי, איזה שהוא סמל, אנחנו שמחים מאוד, קלטנו לפני חודשיים עורך דין מקרב העלייה האתיופית, בלשכה המשפטית של המשרד, זה מאוד מאוד עוזר לנו.

מרינה סולודקין: כל הכבוד.

יצחק הרצוג: והערה אחרונה שאני אציין זה בכובע של השר לענייני תפוצות – אנחנו הצענו שיתופי פעולה, ה-UJC, איגוד הקהילות היהודיות בארצות הברית, יחד עם לי קורמן, יחד עם הפרויקט הלאומי, משתפים פעולה כבר כמה שנים עם משרדי הקליטה והחינוך.

יצחק הרצוג: אני אפגש עם הקבוצה הזאת היום ובסוף החודש, לבדוק אפשרות שגם אנחנו ניכנס לשיתופי הפעולה של הפרויקט הלאומי, שאנחנו מאוד מברכים אותו.

יצחק הרצוג: כאן אני נמצא בבעיה מסוימת, ובזה אני אסיים, שהעובדים הסוציאליים היום, דרך הפרויקטים שממומנים באמצעות הפרויקט הלאומי, או בעצם באמצעות לשכות הרווחה העירוניות היום ולא מתוקצבים על ידִי, אנחנו לא הצלחנו לגייס משאבים עדיין לעניין הזה של קליטת העובדים הסוציאליים הממומנים על ידי הפרויקט הלאומי האתיופי.

מיכאל נודלמן: את זה אני רציתי לשאול.

מיכאל נודלמן: כי הישיבה הקודמת היתה ב-13 ביוני 2007.

יצחק הרצוג: לא, לא, הישיבה הקודמת היתה נובמבר 2007.

יצחק הרצוג: אני מדבר על הישיבה שאני הייתי בה.

מיכאל נודלמן: אני אומר, פה היה ב-17 ביוני.

יצחק הרצוג: התשובה שלי, שנה לא הצלחנו והתשובה היתה 'יש תכנית לאומית, זה ישתלב בתכנית הלאומית', מר מנחם וגשל מרכז את זה.

מיכאל נודלמן: אנחנו ביקשנו ש---

יצחק הרצוג: אנחנו לא הצלחנו, אבל---

מיכאל נודלמן: אדוני השר, אתה פה בוועדה, לא צריך---

יצחק הרצוג: אני רק עונה לאדוני.

מיכאל נודלמן: אתה לא עונה, אתה אפילו לא שומע מה אני רוצה לשאול.

יצחק הרצוג: אני שומע, אתה חוזר על אותה שאלה.

יצחק הרצוג: אתה גם חבר כנסת, אני חבר כנסת, צריך להיות איזה סדר וכבוד אחד לשני.

יצחק הרצוג: אני מכבד את היושב ראש מאוד.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: אני אומר שב-13 ביוני 2007 היתה ישיבה בנושא זה ושם במיוחד היתה נקודה, בקשה אליכם להכניס עובדים סוציאליים ממוצא אתיופי.

מיכאל נודלמן: בשנה אי אפשר היה לעשות שום דבר?

יצחק הרצוג: לכן אני אומר, יציג את זה מר מנחם וגשל, והתשובה היא שלילית, אין לנו קליטת עובדים סוציאליים במערכת.

יצחק הרצוג: כולם מבינים שאנחנו בתוך מאבק גדול מאוד בנושא כח האדם בשירותי הרווחה, בשביל זה יש עיצומים כבר כמה חודשים.

יצחק הרצוג: את הפרויקט הזה מימן הג'וינט והפרויקט הלאומי וגורמים אחרים, והוא אמור להסתיים ואין לנו כרגע תקנים לעובדים סוציאליים אתיופים במערכת.

מרינה סולודקין: זה חבל מאוד.

מרינה סולודקין: אנחנו, עם חבר הכנסת נודלמן, הרבה שנים במאבקים להכניס---

יצחק הרצוג: בסדר גמור, חבל שלא העליתם את זה ערב ההצבעות על תקציב המדינה, יכולתם מאוד להשפיע, אני בטוח.

מרינה סולודקין: אני עשר שנים לא אצביע חיובית בעד התקציבים, בגלל הרבה סיבות.

מרינה סולודקין: מה שאני רוצה לומר, שלא מכניסים דוברי שפה, לא רוסית ולא אמהרית, לא בביטוח לאומי ולא כעובדים סוציאליים וזה, אני חושבת, הגרעין של הבעיה, כי בלי דוברי שפה, אי אפשר להביא את השינוי---

יצחק הרצוג: אני חייב לענות, ברשותו של היושב ראש.

יצחק הרצוג: גם בביטוח לאומי נקלטו וגם בלשכות הרווחה השונות נקלטים עובדים סוציאליים בוגרי בתי הספר לעבודה סוציאלית.

יצחק הרצוג: לגבי העובדים הסוציאליים של הפרויקט הלאומי, הם מועסקים על ידי הפרויקט הלאומי ולא מועסקים על ידינו.

מיכאל נודלמן: אולי זה בנושא, אנחנו ביקרנו באשדוד, בסניף ביטוח לאומי החדש, 50 עובדים ורק אחד בחצי משרה זה בשפה הרוסית.

יצחק הרצוג: אני אשמח מאוד לקבל פנייה מכבוד היושב ראש על הנושא הזה וייערך בירור נוקב ומיידי.

מיכאל נודלמן: זו בעיה.

יצחק הרצוג: בסדר, אני אשמח לקבל פנייה מסודרת.

מרינה סולודקין: בשלב זה חברי כנסת רוצים לומר משהו?

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: אדוני היושב ראש---

יצחק הרצוג: אולי אפשר לאפשר למר מנחם וגשל להשלים רק לשתי דקות, כי כדאי שכולם ישמעו את התוספת של מנחם, אם אפשר, ברשותך.

מרינה סולודקין: מר מנחם וגשל, בבקשה.

מנחם וגשל: אני רק רוצה להשלים את הסקירה שנתן כאן השר, ויושבות כאן חברותיי, גב' דפנה מושיוב, שאחראית על הנושא של הקליטה, וגב' ציפי נחשון גליק, שאחראית על הנושא של אלימות במשפחה במרכזי אלימות במשפחה, ואני חושב שחשוב מאוד לקבל את התמונה.

מנחם וגשל: קודם כל, צריך להיות ברור שאין כאן אפליה הפוכה.

מנחם וגשל: אנחנו בכל מצב שבו התקנים שלנו מתפנים וניתן לקלוט עובדים שהם עובדים מהעלייה, ובמיוחד יוצאי אתיופיה, אנחנו מעוניינים לקלוט אותם.

מנחם וגשל: אני רוצה שיהיה ברור, גם אם יהיו לנו את התקנים, ויש לנו כרגע תקן ב-3/4, שאנחנו הקצינו אותו מהתקציב שלנו למרכזי האלימות במשפחה, ובשלב זה מחפשים עובד.

מנחם וגשל: זה לא כל כך פשוט.

מנחם וגשל: שיהיה ברור, קודם כל, שלא לכל תקן שאנחנו מקצים גם יש לנו עובד.

מרינה סולודקין: מר וגשל, בקטע הזה אנחנו מכירים.

מרינה סולודקין: אם לא רוצים לקבל את העובד דובר השפה, אפילו אם יש לו השכלה אקדמאית ויש לנו בקרב הקהילה האתיופית, אנחנו במשרד הקליטה דאגנו שיהיו בוגרי אוניברסיטאות, אבל מה אתם עושים?

מרינה סולודקין: אתם לא מקבלים אותם לעבודה.

מנחם וגשל: זה לא נכון.

מנחם וגשל: סליחה, רגע.

מנחם וגשל: אדוני היושב ראש, אני אומר את הדברים---

מרינה סולודקין: יש שני יושבי ראש.

מנחם וגשל: גברתי ואדוני יושבי הראש, אני מבקש קודם כל שיהיה ברור, זה נשמע כאילו יש במשרד הרווחה אפליה הפוכה, שגם אם מתפנים תקנים בשדרה המרכזית של המשרד---

מיכאל נודלמן: לא.

מנחם וגשל: כך זה נשמע ואני רוצה את זה לתקן.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא מדברים על אפליה, אנחנו מדברים על זה שאתם לא עושים מספיק כדי שיהיו.

מנחם וגשל: אז על זה אני רוצה לדבר.

מנחם וגשל: תיכף גב' ציפי נחשון גליק תסקור את העניין ואתם תשמעו.

מנחם וגשל: קודם כל צריך לדעת שלגבי הפרויקט הלאומי, אנחנו מדברים כרגע על אותם עובדים שהם עדיין מועסקים ויש עדיין חצי שנה ונכון שלא צריך לחכות לסוף הדרך ואני תיכף אומר מלה על מה שהשר אמר, על העובדה שאין כרגע תקנים.

מנחם וגשל: לגבי עובדי משרד הקליטה, שייקלטו, שהם נמצאים גם במרכזי האלימות, הם קיימים.

מנחם וגשל: לגבי התקן, חצי, שאנחנו הקצינו לעניין הזה, מתוך התקנים שלנו אנחנו הקצינו אותו, ואנחנו כרגע מנסים לאתר עובד.

מנחם וגשל: זה לגבי המרכזים.

מנחם וגשל: נעשות פעולות ואם תרשו באמת בארבע מלים גם לגב' דפנה מושיוב וגם לגב' ציפי גליק נחשון, תהיה לכם את התמונה הכוללת של משרד הרווחה, אבל אני רוצה לומר משפט אחד שצריך להיות ברור – אנחנו הגענו למסקנה, אני גם מרכז את הוועדה ואמרתי את זה בפעם הקודמת, לבדיקת מקרי רצח של נשים בידי בני זוגן, ואנחנו יודעים היום להגיד שכל מה שאמר השר, אני חותם עליו בשתי ידיים, אבל יש עוד נקודה אחת נוספת, והיא שכאשר בעדה האתיופית אנחנו עושים העצמה של הנשים וחובתנו לעשות העצמה של הנשים, ולא עושים במקביל העצמה של הגברים, הרבה פעמים יש לנו בעיות קשות מאוד של אלימות שכתוצאה מזה אנחנו מגיעים גם עד מקרי הרצח ושלושת הנושאים האלה, גם העצמת האישה, גם הטיפול במשפחה וגם הנושא של הילדים, מחייב תכנית מערכתית, ואני מצטער לומר שישבנו תקופה מאוד ארוכה עם יוצאי העדה האתיופית, ואני אמרתי קודם לחברים כאן, היתה לי חוויה לשבת איתם בדיונים, עם בחורים מדהימים, שהבינו בדיוק את הבעיה ביחד עם כל משרדי הממשלה, והכנו תכנית שהיתה אמורה להתמודד עם 15 ישובים והתכנית הזאת היא תכנית מערכתית שאמורה להתמודד עם כל הבעיות, גם בני נוער, גם צעירים, גם המבנה המשפחתי וגם כל אלה שנמצאים בשירותי הרווחה שלא צריכים להיות בשירותי הרווחה, ונמצאים שם וצריך להוציא אותם משם, ולצערי, נכון לכרגע התקציב לתכנית הזאת לא אושר, למרות שהיא מונחת לפנינו ואני עוד מקווה שיהיה על זה דיון מסודר.

מנחם וגשל: יש היום מטרה להיכנס למספר ישובים בכמות מצומצמת של העניין ובאותם ישובים אנחנו גם נוסיף את העובדים שהם תוצאה של הפעילות שאנחנו נכניס אותה.

מנחם וגשל: אבל אם מישהו מצפה כרגע שבמצב היום של 1,000 עובדים סוציאליים במשרד, מעבר כרגע לעובדה שאנחנו משתדלים בכל מקום שיש דובר שפה ומתפנה תקן, להכניס אותו, גם להקצות תקנים מיוחדים משלנו לאותם 10 או 8 עובדים בפרויקט הלאומי, זאת משימה מאוד קשה, אנחנו משתדלים לעשות ככל שאנחנו יכולים, במסגרת המשאבים הנתונים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד כמה מלים.

מיכאל נודלמן: זאת ישיבה שלישית שאני הייתי יושב ראש, דבר ראשון, אני לא רוצה שתהיה הרגשה, שתהיה סטיגמה על יוצאי אתיופיה.

מיכאל נודלמן: יש לי מספרים משנת 2003 עד שנת 2008 אפילו, שנרצחו בקהילת יוצאי אתיופיה עשר שנים.

מיכאל נודלמן: בכלל הנרצחים בישראל – 55 נשים, לא מהעדה האתיופית.

קולט אביטל: כלומר עשר מתוך 55.

מיכאל נודלמן: לא, 55 בנפרד, עשר זה בנפרד.

יצחק הרצוג: לא, לא.

מיכאל נודלמן: אבל זה גם, זה לא אומר שזה משהו יוצא מן הכלל.

מנחם וגשל: הנתונים שלנו מצביעים על 15% וזה אחוז גבוה מאוד.

מיכאל נודלמן: דבר שני שאני רוצה להגיד.

מיכאל נודלמן: חבל לי מאוד כי במסקנות קודמות היה שצריך להיות פה גם שר הקליטה.

מיכאל נודלמן: אתמול הוא הודיע שהוא לא יכול להיות.

מיכאל נודלמן: יש הרבה שאלות והרבה בקשות למשרד הקליטה.

נאדיה חילו: אני חושבת שצריך למחות על זה גם.

נאדיה חילו: זה מאוד חשוב וצריך למחות על זה שהוא לא כאן.

מיכאל נודלמן: דבר שלישי.

מיכאל נודלמן: אתם דיברתם פה לגבי תכנית לאומית, זו תכנית חומש, על חמש שנים.

מיכאל נודלמן: אתם יודעים שבאר שבע לא נכנסת לשם ובבאר שבע חיים 9,000 יוצאי אתיופיה.

מיכאל נודלמן: זו בעיה.

מיכאל נודלמן: אתמול אני קיבלתי מכתבים שאין שם תכנית.

מיכאל נודלמן: איך זה יכול להיות בבאר שבע, עיר גדולה, גרים שם 9,000 יוצאי אתיופיה והם לא שייכים לתכנית.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא צריכים עוד ישיבות, ועדת הקליטה כמעט כל שבוע דנה על התכנית הזו, אנחנו יודעים ששם יש את נושא שיקום שכונות.

מיכאל נודלמן: כל שנה במשך חמש שנים צריך לתת 100 מיליון שקל, 20 מיליון בשנה.

מיכאל נודלמן: בשנה הזו יש רק 2 מיליון.

מיכאל נודלמן: כך הממשלה מקבלת תכניות, מאשרת תכניות, אבל כסף בתוך התכניות אין ובגלל זה אני לא רוצה שפה הרבה ידברו על תכנית.

מיכאל נודלמן: תכנית שאין לה כסף, זה לא תכנית, זה רק על הנייר.

מרינה סולודקין: עכשיו השלב של חברי הכנסת שרוצים לדבר בנושא.

קולט אביטל: תודה רבה, גברתי ואדוני היושב ראש.

קולט אביטל: גברתי היושבת ראש, אני אנסה לתמצת את דבריי.

קולט אביטל: אמנם נכון הוא שמאז שאתה נכנסת לתפקיד, פרופ' נודלמן, אתה כבר ניהלת שלוש ישיבות על זה, אנחנו גם בכנסת הקודמת הקדשנו לזה הרבה הרבה ישיבות ואני אומרת את זה רק מסיבה אחת, כי אני לא רואה שמאז דברים באמת השתנו או התקדמו.

קולט אביטל: אנחנו אז ניסינו להבין מה קרה, איך קרה, מדוע בקהילה כזו שבעצם באה לארץ עם רקע לגמרי שונה, דווקא המשבר של המעבר לארץ מביא אותם לנשירה מבתי ספר, לפעולות אלימות וכולי, שלא היו קיימים קודם ואני חושבת שכולנו כבר יודעים את הנושא הזה, כולנו עשינו את האבחנות הנכונות של מה צריך לעשות כדי לנסות למנוע, לחנך את בני הקהילה.

קולט אביטל: אני אגב פה רוצה להזכיר, בצער רב, שלפני כמה ימים הוגשה הצעת חוק על ידי אחד מחבריי בכנסת, שאם היא תתקבל, ואני מעריכה שהיא לא תתקבל כי כולנו נתנגד לה, החוק יגלה הרבה מאוד סובלנות כלפי אלה שמפעילים אלימות כלפי נשותיהם בגלל הבדלי תרבות.

קולט אביטל: אני חושבת שלא זה העניין.

מרינה סולודקין: חברת הכנסת אביטל, חבר הכנסת שלמה מולה הסביר היום בטלוויזיה שהוא מדבר על דברים אחרים.

קולט אביטל: שלא הבינו אותו.

קולט אביטל: אני חושבת שבמה שנוגע לאלימות במשפחה ולאלימות כלפי נשים, אי אפשר להפעיל קנה מידה תרבותי אחר, אי אפשר לסלוח לזה.

קולט אביטל: אנחנו מדינה אחרת, עם נורמות אחרות, ואני מזהירה את כולנו קודם כל לא ללכת בקולא, אלא גם לדאוג לעונשים מתאימים, אבל גם לדאוג לפעולות מנע.

קולט אביטל: אדוני השר, אני שמחה שאתה נמצא כאן היום.

קולט אביטל: בתכנית שהתקבלה על ידי הממשלה, כולנו יודעים שיש לפחות 3,000 בני העדה האתיופית שגמרו אוניברסיטאות, אקדמאים שלא מוצאים עבודה ושבדרך כלל חלק מהתסכול הוא גם זה.

קולט אביטל: האנשים האלה, העבודה היחידה שהם יכולים לקבל ושמוצעת להם, עובדים סוציאליים רובם, זה להיות מאבטחים בכל מיני מוסדות.

קולט אביטל: אני חושבת שאם אתה מדבר היום עם ארגונים---

יצחק הרצוג: יש שינוי גם בנושא הזה, דרך אגב.

קולט אביטל: אם יש ארגונים שאתה תיפגש איתם היום, ומדובר על איגום משאבים, אפשר לעשות שני דברים בבת אחת; אפשר לקחת מהמאגר העצום הזה, של 3,000 אקדמאים, שאנחנו מחפשים להם עבודה, ולהפעיל אותם בתכנית הזו שהיא צריכה להיות תכנית מנע.

קולט אביטל: היא צריכה להתחיל כבר במרכזי הקליטה שבדרך כלל חשופים לגמרי ואין בהם מספיק עובדים סוציאליים, ושם צריך לשים את האצבע, ואנחנו חוזרים על זה עד עייפה כאן בוועדה הזאת.

קולט אביטל: אחרון אחרון חביב, אני חושבת שטוב עשה היושב ראש שהזכיר את העיר באר שבע.

קולט אביטל: גם אני קיבלתי אתמול ושלשום פניות מסגן ראש העיר שם, שהתכנית הזו, שמטפלת בעולי אתיופיה, פסחה על העיר באר שבע וזה לא נכון.

יצחק הרצוג: מה שקורה זה שהורידו את זה לשכונה אחת או שתיים.

יצחק הרצוג: מפעילים כרגע שכונה אחת, אני לא יודע איפה.

יצחק הרצוג: איפה זה מופעל?

קולט אביטל: לכם יש שני יתרונות עליי.

קולט אביטל: היתרון הראשון שלמרות שאנחנו חברי כנסת, אתם ראיתם את התכנית, והיתרון השני שאתם גם יודעים שהיא לא מופעלת, וזה בשידור חי.

קולט אביטל: אז אני לא יודעת בשביל מה ממשלה יושבת, מאמצת תכנית ולא מפעילה אותה, אבל בהנחה שהיא תופעל ביום מן הימים, אני מבקשת מהשר לעשות כל מה שצריך, ואני אפנה גם לשר הקליטה, שיכלול גם את באר שבע בתכנית הזאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

יצחק הרצוג: רק חייבים להעיר הערה על התכנית, שכולם יבינו.

יצחק הרצוג: התכנית מרוכזת על ידי משרד ראש הממשלה והוויכוח הוא בין משרד ראש הממשלה למשרד האוצר ומשרד הקליטה, יכול להיות שהוטל עליו לרכז את התכנית, אז כדאי שהוא יציג איפה היא נמצאת.

יצחק הרצוג: אנחנו לא הצד ש---

קולט אביטל: הביורוקרטיה הזו לא מנחמת אותנו.

יצחק הרצוג: בסדר, לא הוזמנתי לדון בתכנית, הוזמנתי לדיון על נושא הטיפול באלימות בקרב יוצאי אתיופיה.

קולט אביטל: אבל זה אתה העלית אותה, לא אני.

יצחק הרצוג: אני הזכרתי שזה הכלי שאמור להיות הכלי הנכון לטיפול בבעיה.

נאדיה חילו: גברתי היושבת ראש, אדוני היושב ראש, אני גם השתתפתי כאן בדיונים קודמים באותו נושא ולצערי אני הולכת להגיד משהו שאולי חלק לא יסכימו, אני ממש לא אופטימית, כי אני חושבת שאנחנו יושבים ודנים, ואני שמעתי את כבוד השר ש אני מאוד מעריכה, הוא ניתח את הגורמים ואת המצב אפילו הרבה יותר טוב מעובד סוציאלי, את הנושא של התנגשות תרבויות, ניכור.

נאדיה חילו: זה טוב להסבר, זה לא מקדם אותנו לקראת פתרון ואני חושבת שבהחלט נוכחותו של השר, עם כל הצוות שלו, היא מאוד חיובית, אבל הטיפול בנושא הזה הוא טיפול מערכתי והייתי רוצה לראות פה גורמים נוספים, כמו משרד הקליטה, כמו משרד החינוך.

נאדיה חילו: הנושא הזה לא ייפתר רק בטיפול של הסימפטום, כי האלימות היא הסימפטום ויש פה הרבה לפני.

נאדיה חילו: צריך להחליט על תכנית ויש תכנית, אני עכשיו שומעת שלא הופעלה, כן הופעלה, אנחנו אמנם דנים בנשים, אבל התופעה, וזה גם נאמר על ידי השר, כוללת גם קטינים באלימות וגם אצלי, כיושבת ראש ועדת זכויות הילד, יש לי גם בקשות כאלה ונתונים כאלה שצריך---

מיכאל נודלמן: גם הגברים שם.

נאדיה חילו: כן, אני בהחלט מסכימה עם זה ואני חושבת, עם כל ההערכה שיש לי ואני ממש מכבדת את השר ואת הצוות שנותן חשיבות גדולה לעניין הזה והופיע עם כל ההרכב, אבל הייתי רוצה לראות שרים נוספים שקשורים לעניין, נמצאים באותה אכפתיות ובאותו מצב פה.

נאדיה חילו: הרי לנתח את התופעה, כולם יודעים, אנחנו כולנו בעניין הזה תיאורטיקנים, פרופסורים, יודעים לנתח, אבל מפה עד הביצוע המרחק עדיין מאוד גדול ואני חושבת שצריך היום להיכנס, ללחוץ על כל הגורמים המערכתיים, מה התכניות שלהם, מה התכנית כדי שבשנה הבאה נשב ונגיד 'הנה, נכנס פה לא חצי משרה, אלא יש תכנית מסודרת, תכנית של מדיניות מאוד ברורה, אסטרטגית שבשלב ראשון ייכנסו כך וכך', תכניות אולי במשרד החינוך, מודעות בבתי הספר לנושא הזה, מעבר לנושא של הרווחה, זה גם חלק מהעניין, כדי שנגיע לנתונים אחרים בשנה הבאה.

נאדיה חילו: אם לא, אנחנו נשב בשנה הבאה, נקיים דיון רביעי ואנחנו שוב לא נוכל להתקדם לקראת פתרון.

מרינה סולודקין: תודה רבה לחברת הכנסת נאדיה חילו.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לך, אין לנו זמן לניתוחים, בגלל שאנחנו בקליטה, ברווחה, בכספים, בוועדת העלייה והקליטה, שלוש שנים ישבנו וניתחנו ויודעים פתרונות.

מרינה סולודקין: מלת המפתח היא תעסוקת הגברים, אבל דווקא הנושא הזה באף מקום לא שומעים מה קורה עם תעסוקת הגברים.

מרינה סולודקין: הצגתי לפני שרי הקליטה וחקלאות שחלק מהגברים האתיופים מאוד רוצים להיכנס למושבים חקלאיים, לקבל אדמה, מכסות מים ולעבוד בחקלאות, באדמה שלהם.

מרינה סולודקין: את יודעת שלא משרד הקליטה, לא שר הקליטה הקודם ולא הנוכחי, לא שר החקלאות, רוצים לקחת על עצמם את התפקיד של מנהל התכנית הלאומית.

מרינה סולודקין: הקהילה רוצה לחזור לאדמה, הכניסו את האנשים, לא מאדיס, מפרובינציות אחרות של אתיופיה, לערים הגדולות של מדינת ישראל, אחוז האבטלה מבייש מדינה מתוקנת ובטח שהמעמד החברתי של גברים נופל.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים קודם כל לעזור לגברים להחזיר את הכבוד.

מרינה סולודקין: דבר שני, חברת הכנסת חילו, מדברים גם כאן שכל ההסברה חייבת להיות בשפת אם, דרך רדיו וטלוויזיה.

מרינה סולודקין: מר צגה מלכו, כמה שעות של שידורים יש לנו בקול ישראל, באמהרית, ביום?

צגה מלכו: שעתיים.

מרינה סולודקין: שעתיים.

מרינה סולודקין: שנה לפני, במסקנות, אנחנו כתבנו שרוצים תדר נפרד לשידורים באמהרית, רוצים טלוויזיה.

מרינה סולודקין: אף אחד לא שומע, כי מאוד נעים ונוח לדבר על מיליארד שקלים בפריסה לחמש שנים, לא במקומות הנכונים, כמו ששמענו על באר שבע, זה אני חושבת בעצמו שערורייה, בגלל שזו 10% של האוכלוסייה האתיופית, הם אחד המוקדים הגדולים של האוחכלוסייה האתיופית.

מרינה סולודקין: מה שאני אומרת, משהו קורה בגלל שאין אבא ואין אמא לפתרונות וזה חבל מאוד.

דב חנין: גברתי יושבת הראש, אדוני יושב הראש.

דב חנין: האלימות כלפי נשים, אנחנו יודעים מכל הספרות שאנחנו מכירים בעולם, היא כמובן תופעה חמורה ונוראה בפני עצמה, אבל היא גם סמן מאוד מוכר למצבים של התפרקות חברתית וזה ההקשר שלדעתי אנחנו צריכים לקיים בו את הדיון גם על האלימות כלפי נשים אתיופיות וגם על מצבה של הקהילה האתיופית בישראל בכלל.

דב חנין: המספר של 10 נשים מתוך 55 הוא מספר גבוה בצורה קיצונית ואנחנו צריכים לומר לעצמנו, באופן ישר ופתוח, ששני הציבורים שבהם יש בולטות מאוד גדולה של אלימות כלפי נשים, למרבית הצער, זה מצד אחד נשים אתיופיות, מצד שני נשים ערביות.

דב חנין: ולא במקרה---

מרינה סולודקין: יש צד שלישי – נשים יוצאי ברית המועצות.

דב חנין: מחבר העמים.

דב חנין: ולא במקרה באוכלוסיות האלה אנחנו רואים שילוב של שני דברים בעייתיים.

דב חנין: הדבר הראשון שאנחנו רואים זה מצב כלכלי בעייתי, דובר כאן על בעיות של תעסוקה, תעסוקת גברים ותעסוקה בכלל.

דב חנין: המצב הכלכלי הבעייתי הוא בוודאי נתון מרכזי מאוד בכל מה שקורה, והדבר השני זה שינויים חברתיים ותרבותיים, שעליהם דובר פה בהרחבה ואני לא אחזור על הדברים.

דב חנין: התוצאה המשולבת של שני הדברים האלה היא מצב של התפרקות חברתית.

דב חנין: התפרקות חברתית, הגברת הלחצים הפנימיים בתוך החברה, עלייה כללית ברמת האלימות.

דב חנין: אנחנו מדברים כרגע על אלימות כלפי נשים, אבל יש גם אלימות נוער שהולכת ומתרחבת, ובמבט הרחב הזה אנחנו צריכים גם להסתכל על הבעיה וגם להתייחס לפתרונות.

דב חנין: אני אומר את זה כי אני כמובן מקבל את כל ההצעות הנקודתיות שהועלו כאן.

דב חנין: אני בעד שיהיו יותר עובדים סוציאליים ואני בעד כל הדברים שנאמרו, הלוואי שיקרו, אבל המבט שאנחנו צריכים להסתכל בו על העניין הוא הרבה יותר רחב.

דב חנין: אנחנו באמת צריכים תכנית לאומית חברתית כוללת.

דב חנין: נמצא איתנו עכשיו שר הרווחה והשירותים החברתיים, השר הרצוג, שהוא מאוד מחויב לעניין ואנחנו באים אליו בטענות כי הוא בא לפה, ולכן הוא הכתובת הטבעית שלנו---

מרינה סולודקין: אפילו בלי טענות.

דב חנין: דיברו פה על שר הקליטה, אני הייתי רוצה לראות מסביב לשולחן של הוועדה לא רק את שר הקליטה, הייתי רוצה לראות קודם כל את שר האוצר, הייתי רוצה לראות את ראש הממשלה.

דב חנין: אלה הם האנשים שבסופו של דבר קובעים את סדרי העדיפויות של מדינת ישראל ואם אנחנו נחזור ונפנה את האש, או את הביקורת רק אל משרד הרווחה, אנחנו טועים טעות מאוד גדולה.

דב חנין: אני רוצה להגיד לכם, בנושא רווחה ובנושא סביבה יש מכנה משותף אחד.

דב חנין: יש שרים הם אחראים לדבר שיוצא בקצה הצינור ואז באים אליהם בטענות, לשר לענייני סביבה ולשר לענייני רווחה 'למה יוצא זה וזה מקצה הצינור?'.

דב חנין: הפקדנו אתכם על קצה הצינור, אבל קצה הצינור הוא רק התוצאה הסופית של מה שקורה בתוך המערכת.

דב חנין: אם לא נשנה את המערכת, ימשיך לצאת בקצה הצינור מה שיוצא בקצה הצינור, גם אם שר הרווחה ושר הסביבה יעבדו מאוד קשה.

דב חנין: אני רוצה לכן לומר שהשאלות שאנחנו עוסקים בהם פה הם שאלות שמחייבות דיון מערכתי כולל של ממשלת ישראל, של משרד האוצר, של ראש הממשלה, של כל המשרדים ומערכות הממשלה באופן כוללני.

דב חנין: אני רוצה להתייחס באופן ספציפי לנקודה אחת, שהיא צורמת לי במיוחד, ופה הוויכוח הוא משרד האוצר, וזו שאלת קליטת העובדים.

דב חנין: כאן מדברים על קליטת עובדים סוציאליים יוצאי אתיופיה.

דב חנין: המשרד ודאי היה מעוניין שיהיו לו כאלה, אבל הוא נתקל באותו מחסום, באותה חומת אש של משרד האוצר, שלא מוכן לקלוט עובדים במשרדי ממשלה.

דב חנין: אגב, שוב, הזכרתי את הסביבה, אותה בעיה בתחום הסביבתי.

דב חנין: רוצים חוק אוויר נקי, אומר משרד האוצר 'לא קולטים עובדים', למה לא קולטים עובדים?

דב חנין: כי יש אידיאולוגיה, האידיאולוגיה היא שירות ציבורי רזה.

דב חנין: איך אמר מר בנימין נתניהו?

דב חנין: האיש השמן והאיש הרזה.

דב חנין: הוא רוצה שהשירות הציבורי השמן שלנו, כידוע עובדי המדינה הם אנשים שמנים ועשירים, נהנים ממשכורות, העובדות הסוציאליות והמורות והאחיות, כל אלה באמת הם האיש השמן, הנשים השמנות שיושבות על מר אידלסון הרזה ויתר נתיביו של מר נתניהו ואלה שמממנים את העיתונים, שיביאו אותו לראשות הממשלה.

מרינה סולודקין: מר חנין, תקצר בבקשה, אנחנו רוצים לשמוע גם את משרד הקליטה.

דב חנין: לכן אני אומר, גברתי היושבת ראש, שאנחנו צריכים להתמודד עם האידיאולוגיה השקרית הזאת.

דב חנין: אנחנו צריכים להתמודד עם האידיאולוגיה השקרית הזאת, אנחנו צריכים שירות מדינה שיוכל לתת שירות ושירות מדינה שיוכל לתת שירות מחייב עובדים ועובדות שיעבדו בו, וזה לא איש שמן, זה איש רזה מאוד, או בדרך כלל אישה רזה מאוד, שאנחנו צריכים לחזק אותה בכדי שהיא תיתן מענה לבעיות החברתיות הקשות שיש לנו.

דב חנין: ואני מציע לוועדה, בסיום הדיון הזה, לפנות באופן מפורש למשרד האוצר ולדרוש נקודתית קבלה של עובדים סוציאליים ממוצא אתיופי לשירות המדינה, באופן שסותר את האידיאולוגיה המקובלת, אבל באופן שנורא מתאים למציאות שאנחנו רואים.

מרינה סולודקין: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

מרינה סולודקין: בבקשה, גב' שרה כהן ממשרד הקליטה.

שרה כהן: אני רוצה להשלים את התמונה שלפחות מתוך זווית הראייה שלנו כמשרד הקליטה, משקפת כן איזה שהוא תהליך של התמודדות משולבת ומשותפת עם גורמים נוספים וחשוב לי להציג כאן את התמונה, כולל העשייה שנעשית בכל התקופה האחרונה כי איזה שהוא תחושה של דריכה במקום היא לדעתי לא זו שמאפיינת כרגע את מה שנעשה.

שרה כהן: אנחנו מקיימים פורום משותף של משרד הקליטה יחד עם משרד הרווחה ואנחנו מקיימים אותו באופן שוטף וקבוע והוא כולל נציגים נוספים גם ממשטרת ישראל, ממשרד הבריאות ונציגים שונים של ארגונים שונים.

שרה כהן: רק בשביל לסבר את האוזן, נכון להיום, מתקציבים משותפים של משרד הקליטה שמועברים למשרד הרווחה, שזה כבר שנה רביעית שכמיליון ו-200 אלף שקלים לשנה, מועסקים עובדים סוציאליים שהם גם דוברי רוסית וגם דוברי אמהרית במרכזים למניעת אלימות במשפחה והם בעצם נתנו את הפתח והמינוף לבנייה של תפיסת עבודה רגישת תרבות במרכזים למניעת אלימות במשפחה.

שרה כהן: נכון להיום עובדים סוציאליים דוברי שפות שונות, רוסית, אמהרית, גם ספרדית, צרפתית, מועסקים ב-28 מרכזים למניעת אלימות במשפחה.

שרה כהן: 6 מתוכם שהם דוברי אמהרית מתוקצבים בחלקיות משרה על ידי משרד הקליטה ויש בעצם היום למעלה מ-17 עובדים שהם דוברי אמהרית, חלקם באמצעות תקציבי הפרויקט הלאומי, חלקם באמצעות תקציבי משרד הקליטה ועוד תופסות באמצעות תקנים שמשרד הרווחה עצמו כרגע הקצה ממקורותיו הוא.

שרה כהן: אז יש כרגע עיבוי של מערך עובדים שהם דוברי שפה.

שרה כהן: בנוסף לתהליך הזה שנעשה במרכזים למניעת אלימות במשפחה, משרד הקליטה, בחבירה ובשותפות גם אם חלקו הארי של התקציב בא ממקורותיו של משרד הקליטה.

שרה כהן: אנחנו קיימנו מגזין בנושא של העלאת מודעות, מניעה בנושא, בטלוויזיה בשפה האמהרית.

שרה כהן: התכנים של המגזין הזה, אני ציינתי את זה גם במפגשים הקודמים, לצערי זה לקח קצת יותר זמן ממה שצפינו, אבל אנחנו קטלגנו כרגע את כל התכנים של המגזין הזה.

שרה כהן: זה היה ב'דרך העיניים שלנו', זה היה במשך שנה שלמה, סדרה של תכניות, כתבות, דרמות.

שרה כהן: התכנים האלה קוטלגו ומה שאני מחזיקה כרגע לפניכם ומראה לכם זה את הסקיצה של התקליטור שהוא כבר בעברית וגם באמהרית.

שרה כהן: אנחנו צופים שתוך החודש הקרוב אנחנו נתחיל להפיץ את החומרים הללו.

שרה כהן: אלה חומרים שמיועדים לשימוש לכל מי שעוסק בנושא של התמודדות עם אלימות במשפחה בקרב הקהילה.

שרה כהן: החומרים בעיקרם הם בשפה האמהרית, יש תרגום בשפה העברית ואפשרות להיכנס לכל אחד מהתחומים, החל מהרקע לבעיית אלימות במשפחה, כל הנושא של המפגש הבין תרבותי, אפיון הבעיה וסוגי האלימות השונים, עדויות של נשים שנפגעות אלימות וסוגי מענים ושירותים.

שרה כהן: מבחינתנו זה כלי עבודה שייצא לדרך תוך, אני מקווה, חודש.

שרה כהן: אנחנו נמצאים בעיצומו של מחקר שכרגע עורכת אותו, עבור משרד הקליטה, דר' שלווה וייל, שגם נמצאת פה איתנו.

שרה כהן: קיבלנו ממצאי ביניים של המחקר בוועדת היגוי, שקיימנו אותה בשבוע שעבר.

שרה כהן: אנחנו ראינו שתהליך הכניסה למחקר והקשר עם המשפחות הוא תהליך מורכב, אבל מניב מבחינתנו הרבה מאוד תובנות.

שרה כהן: אנחנו כרגע הולכים להרחיב את המחקר ולהאריך את פרק הזמן כדי לנצל את המומנטום שאנחנו כבר כן מצליחים להגיע לתובנות מסוימות וזה נמצא כרגע בתהליך של ועדת המכרזים של המשרד.

שרה כהן: במהלך החצי שנה האחרונה, לפני מספר חודשים, קיימנו, יחד עם הפרויקט הלאומי, יום עיון משותף שהיה בהובלה של הפרויקט הלאומי שבא ושם את הנושא, מבחינת התגייסות הקהילה, להתמודדות בנושא.

שרה כהן: יום העיון הזה, כנס מאוד גדול שהרבה מאוד מבני הקהילה השתתפו בו---

שלמה אקלה: מה הקשר בין הפרויקט הלאומי לבעיית האלימות במשפחה?

שלמה אקלה: אני לא מבין.

שרה כהן: הפרויקט הלאומי חבר כרגע לתהליך.

שרה כהן: אני מיד אסביר.

שלמה אקלה: הפרויקט הלאומי, יעדו בכלל לא כדי להעסיק עובדים סוציאליים, לא בשביל זה הוא קם ואני ממש מצטער אפילו לשמוע שאתם במשרד הקליטה נותנים לזה יד, במקום שאתם תקחו אחריות.

שלמה אקלה: הפרויקט הלאומי רצה לעסוק רק בנושא של החינוך, הוא לא הנושא של אלימות במשפחה, אני ממש מצטער.

שרה כהן: הפרויקט הלאומי התגייס לנושא הזה מיוזמתו הוא.

שרה כהן: היה גיוס תקציבים נפרד, ייעודי, שנעשה על ידי דר' נגיסט מנגשה, והיא היתה מיועדת לנושא של העסקת עובדים.

יצחק הרצוג: ואגב, עושה עבודה מצוינת, אני לא מבין למה ההתנפלות הזאת על הפרויקט הלאומי.

שרה כהן: יום העיון היה יחד איתם בכיוון של העצמת קהילה, כיוון שהנושא של אלימות במשפחה הוא אחד מהנושאים הדומיננטיים שכרגע גם מעסיקים ומקשים על הקהילה, אז הנושא היה מאוד נכון להכניס אותו.

מיכאל נודלמן: בישיבה של שנה לפני אנחנו ביקשנו הכשרה מקצועית במרכזי קליטה, מה עם הנושא הזה?

מיכאל נודלמן: שהם ייצאו מהמרכזים עם איזה מקצוע ושיוכלו ללכת, הגברים, לשוק העבודה.

מיכאל נודלמן: זה שייך ישר לכל הדברים שאנחנו מדברים עליהם.

שרה כהן: אני רוצה להגיד כמה משפטים לגבי המהלך שנעשה יחד עם הסוכנות היהודית ובמרכזי הקליטה.

שרה כהן: הסוכנות היהודית היא באמת הסב קונטרקט שמפעילה למשרד הקליטה את כל הנושא של קליטת העולים בכל מתקני הקליטה, מרכזי הקליטה והמתקנים הנוספים.

שרה כהן: יש תכנית מובנית שכוללת גם את הנושא של רכישת השפה, גם סביב כל העניין של תהליך הגיור, אבל בהחלט גם כל הנושא של הכשרה.

מיכאל נודלמן: אני לא שאלתי על שפה, אני שואל על הכשרה.

מיכאל נודלמן: את יכולה לענות לי ישר?

שרה כהן: הנושא של רכישת השפה הוא אחד מהמרכיבים המרכזיים בנושא של מכוונות לשוק העבודה.

שרה כהן: מה שאני עוד יכולה לבוא ולהגיד שבנוסף לדברים האלה שכן נעשים, אולי הם לא מספקים, אבל פרק הזמן שהעולים נמצאים בתוך מרכזי הקליטה הוא בין שנה לשנתיים, ומה שניתן לעשות איתם בפרק הזמן הזה זה גם דברים שהם מוגבלים.

שרה כהן: אבל חשוב לי לציין את מה שנעשה בשיתוף פעם הסוכנות היהודית, וזה נעשה בשיתוף עם משרד הרווחה ועם משרד הקליטה.

שרה כהן: יש כרגע מהלך משותף, עם מנהלת אגף הרווחה של הסוכנות היהודית, לגבי חבירה של מהלכים משותפים לתוך מה שקורה בתוך מרכזי הקליטה במקרים של אלימות במשפחה.

שרה כהן: יש כרגע מנגנון יותר מסודר לנושא של העברת מידע.

מרינה סולודקין: גב' שרה כהן, השאלה היתה אחרת, אבל לא קיבלנו תשובה.

שרה כהן: אני חושבת שהדברים הם משולבים.

שרה כהן: זאת אומרת, אי אפשר לבוא ולהגיד שרק הנושא של הכשרה לתעסוקה הוא המרכיב היחיד שהוא זה שבעצם יביא לפתרון של הבעיה.

שרה כהן: יש מכלול של מענים.

שרה כהן: ומשפט אחד אחרון שאני מבקשת לציין---

מיכאל נודלמן: אנחנו שואלים על הכשרה מקצועית.

שרה כהן: משפט אחד אחרון שאני מבקשת לציין.

שרה כהן: נמצאת פה גם גב' שולמית סהלו מקואליציית 'יחדיו' שמרכזת ארגונים יוצאי קהילת אתיופיה.

שרה כהן: כל התהליכים שאנחנו כרגע עושים במשולב הם תהליכים שנעשים יחד עם כוחות מתוך הקהילה.

שרה כהן: כל המהלכים של העלאת מודעות, נעשים יחד איתם, מתוכנן כרגע יום עיון יחד עם הקואליציה בסוף חודש יולי.

שרה כהן: כל הדברים האלה הם דברים שנעשים בתהליכים משולבים ועם ראייה שהיא בהחלט ראייה אסטרטגית משלבת.

מרינה סולודקין: תודה רבה, גב' שרה כהן.

מרינה סולודקין: למשרד הקליטה יש מתכונת לעבוד בשותפות עם ארגונים וזה דבר שאנחנו מברכים מאוד.

מרינה סולודקין: בבקשה, נציגי המשטרה.

מרינה סולודקין: מה אתם יכולים לומר, איך המשטרה עובדת בתחום הזה, מניעת האלימות?

דינה מרום: אני קצינה במדור אלימות במשפחה.

דינה מרום: אני רוצה לומר שאנחנו בהחלט שותפים, כפי שגב' שרה כהן אמרה, לכל השותפויות האלה במשרדים השונים, יחד עם משרד הרווחה, הן ממשרד הקליטה והן עם עמותות של יוצאי אתיופיה, על מנת לנסות לשלב ידיים כדי להביא לאיזה שהוא פתרון, לאיזה שהוא.

דינה מרום: .. בוא נגיד, אנחנו כבר נמצאים בקצה.

דינה מרום: משטרת ישראל, לפתחה מגיעים כבר המקרים אחרי שכבר קרו.

מרינה סולודקין: יש עבודה מניעתית?

מרינה סולודקין: בפרטים, מה אתם עושים?

דינה מרום: קודם כל, יש לנו מערך על אלימות בין בני זוג, שמטפל באופן ייחודי בנושאים של אלימות בין בני זוג.

דינה מרום: המערך הזה מקבל הכשרה ייחודית לנושא של אלימות בין בני זוג, בין היתר בהכשרה.

דינה מרום: אנחנו גם מייחדים את הנושא של יוצאי אתיופיה, גם יוצאי חבר העמים וגם המגזר הערבי.

דינה מרום: זאת אומרת שהנושא הזה הוא בהחלט חלק מתכנית הלימוד של המשטרה.

דינה מרום: השותפויות האלה שאני מדברת עליהן הן לא בכדי, הן על מנת שאנחנו נוכל ללמוד את הנושא, על מנת שאנחנו נוכל לשתף פעולה עם אנשי הקהילה.

דינה מרום: אנחנו משטרה, חוקרים, אנחנו צריכים לדעת את המנטליות, אנחנו צריכים לדעת את האופי של החברה הזאת, על מנת שנוכל לטפל בנכון.

דינה מרום: אז השותפויות האלה, חלק מהן זה על מנת שנוכל לטפל נכון בנושא של אלימות בין בני זוג בקרב יוצאי אתיופיה.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

מרינה סולודקין: חבר הכנסת שלמה מולה חייב ללכת להצביע, בבקשה זכות הדיבור לך.

שלמה אקלה: יושבי הראש ואדוני השר, אני חושב שהדיון מאוד חשוב.

שלמה אקלה: אני מצטער שלא אהיה פה עד הסוף, אני רק רוצה שהשר ישמע שיש לנו דיון בנושא משאל עם, זה נושא מאוד טעון, אז אני אנסה להיות מאוד קצר.

שלמה אקלה: אני חושב שמאחר שאמרו לי שהוזכר שהנושא של הצעת החוק שלי, שקצת מעסיקה הרבה מאוד אנשים, בלי לדעת אפילו את מהות החוק, אולי זאת הזדמנות נוספת להסביר.

שלמה אקלה: אל"ף, מדובר בהצעת חוק שאני רוצה שתהיה הצעת חוק שיינתן לאדם בזמן טיעונים לעונש, שתעמוד לו הזכות שהוא יוכל לטעון להגנה תרבותית.

שלמה אקלה: חס וחלילה, לא בהעמדה לדין, לא בנושאים שקשורים לנושא של פשע או אלימות קשה, לא רצח על כבוד המשפחה.

שלמה אקלה: חס וחלילה, לא על כל אלה בכלל.

שלמה אקלה: אני מדבר על שני סוגי עבירות שהן מאוד קלות, עד שלוש שנים, עבירות חטא ועוון בלבד, שהעונש המקסימלי שלהן הוא עד שלוש שנות מאסר.

שלמה אקלה: ואם אנחנו רוצים להיות מדינה פלורליסטית ומדינה רב תרבותית שצריכה לבוא לקראת האדם בעת הענישה שלו, למחילה, אני חושב שזה מגיע לו שיטען, כמו כל אדם שמגיע לתת עדות אופי יטען על דרגותיו בצבא, על כל מה שהוא עשה ועל הרקע שלו, איך הוא גדל, איפה הוא גדל, מה הבעיה שלו, מה הביא אותו לכאן, אני חושב שזו זכותו של אדם גם לטעון שאצלנו בתרבות שלנו זה היה מקובל, חוקי ונורמטיבי.

שלמה אקלה: זאת אומרת, חובת ההוכחה היא על זה---

יצחק הרצוג: למשל איזה תחום?

יצחק הרצוג: תן דוגמה בבקשה.

שלמה אקלה: אני אתן לך דוגמה הרבה יותר פשוטה, לא רוצה להיכנס דווקא לנושאים שקשורים אלינו, לבני הקהילה.

שלמה אקלה: אני אקח לך למשל בחור מאמסטרדם שמגיע לכאן ואצלם מותר לעשן סמים---

יצחק הרצוג: לא, דווקא בעליות, תן דוגמה אצל העולים.

שלמה אקלה: אני אתן לך דוגמה אחת, למשל עולה חדש מאתיופיה שמגיע עם בחורה שהוא נשוי לה, היא בת 16.

שלמה אקלה: על פי חוקי המדינה אסור, על פניו אפשר להעמיד את האדם הזה לדין.

שלמה אקלה: אני בא ואומר שאני מוכן לתת הסבר בהזדמנות, אבל באמת אין שום קשר לנושא של אלימות.

שלמה אקלה: אני מקווה שהנושא יעלה לדיון ציבורי, הוא נושא חשוב, אני מקווה שאנחנו נצליח בו.

שלמה אקלה: משפט אחרון, אני חושב שזה שימוש נכון בעובדים סוציאליים יוצאי אתיופיה, זה דבר חשוב ומעבר לזה אני לא רוצה להרחיב.

שלמה אקלה: אני מניח שאנחנו נקרא את הפרוטוקולים, אם יש עוד נושאים שאפשר להוסיף כאן, אבל היתה ישיבה עם השר לביטחון פנים, בנושא שאתם מדברים עליו, שיתקיים איזה שהוא יום עיון לאנשי המשטרה.

שלמה אקלה: אני לא יודע איפה זה עומד, אני מציע שתחזרו ותבדקו גם את הנושא הזה.

שלמה אקלה: אני ביקשתי שיהיו קשורים אליכם, ביחד, כדי לקיים איזה שהוא יום עיון בנושא הרב תרבותיות, אולי זה גם יעזור לכם.

מיכאל נודלמן: אתה מבין, חבר הכנסת מולה, מה מעניין?

מיכאל נודלמן: משרד הרווחה לא קיבל עובדים סוציאליים מאתיופיה, משרד הקליטה לא הגיע למה שאנחנו ביקשנו במרכזי קליטה, אבל רצח לא היה שנה.

מיכאל נודלמן: לא היה רצח.

מיכאל נודלמן: זה מה שאני רציתי להגיד.

מרינה סולודקין: בבקשה, גב' שלומית סהלו מארגוני הנשים האתיופיות.

שלומית סהלו: שלום, יושבי הראש, שר הרווחה.

שלומית סהלו: אנחנו באמת מברכים שיש המשך לדיונים האלה וזה דיון שלישי.

שלומית סהלו: צר לנו שהגורם המרכזי, יחד עם משרד הרווחה, השר לקליטת עלייה, לא נמצא פה, ואני לא רוצה לומר שזה מעיד, אבל אנחנו רואים שעיקר הטיעונים זה גם למשרד הרווחה.

שלומית סהלו: נתון, בעקבות מה שהיושב ראש נודלמן אמר, בשנתיים האחרונות נרצחו, כולל שני ניסיונות רצח, 16 נשים, רק בשנתיים האחרונות, וזה לא המספר שצוין קודם.

שלומית סהלו: ועוד תיקון אחד, בחצי השנה האחרונה, מקרה הרצח האחרון היה לפני חצי שנה ולא שנה.

שלומית סהלו: זה מבחינת עובדות.

שלומית סהלו: אנחנו דיברנו על כל הנושא של משברי הגירה במעברים מתרבות אחת לשנייה.

שלומית סהלו: אחד מהגורמים שאנחנו רואים שהם משפיעים זה אם באתיופיה, כשמפרקים משפחה, או כשיש סכסוך סביב זוגיות, אישה נוהגת לצאת מהבית של בן הזוג שלה והולכת לבית אביה.

שלומית סהלו: פה בארץ גבר בדרך כלל מקבל את הדין והוא מורחק מהבית.

שלומית סהלו: אנחנו מכירים מודל אחד, מבנה אחד שיש לגברים מורחקים שזה בית נועם, ואנחנו דיברנו על זה גם בדיון הקודם ואנחנו רוצים לדבר על כל הנושא של גברים מורחקים, בני הקהילה האתיופית.

יצחק הרצוג: גברים אלימים.

שולמית סהלו: גברים אלימים, אבל מה שקורה זה שהם חוזרים אחר כך והם לא עוברים איזה שהוא תהליך טיפול וכל הנושא של אלימות, אנחנו רואים שזה טופח לנו בפנים אחר כך.

שולמית סהלו: אנחנו דיברנו על זה עם אנשי המקצוע שלך, שגב' ציפי נחשון יושבת פה איתנו, היא אמרה שיש תכניות מגירה בעניין הזה.

שולמית סהלו: ביקשנו את זה, אבל לא קיבלנו, אני אשמח אולי אם אנשי המקצוע---

יצחק הרצוג: יש בעיה לתת?

ציפי נחשון גליק: זה מראש יהיה על גברים מורחקי בית, לאו דווקא אתיופים.

שולמית סהלו: כן, אנחנו ניסינו לקדם את זה ולבקש ולשבת ביחד ו---

יצחק הרצוג: הם רצו לראות את התכנית ולהוביל אותה בלובי בכנסת.

יצחק הרצוג: אני חושב שזה מאוד לגיטימי להציג להם את הרעיון.

שולמית סהלו: ואנחנו נשמח גם אם בוועדה הזו הנושא הזה גם יידון וגם---

יצחק הרצוג: זה צריך לבוא גם לוועדת העבודה והרווחה.

שולמית סהלו: אבל שזה יהיה על סדר היום.

יצחק הרצוג: אבל שמה?

יצחק הרצוג: שדירות כמו של בית נועם יפתחו בקהילה?

ציפי נחשון גליק: לא, זה בתקציבים יותר נמוכים, זה מאפשר שהייה לגברים שהם מורחקי בית, מיידית, עם קבלת הצו.

ציפי נחשון גליק: המרכז לאלימות במשפחה יחזיק את היחידה הזאת.

יצחק הרצוג: אז איפה זה עומד כרגע?

יצחק הרצוג: אין לנו תקציב, או?

מנחם וגשל: המנהל הכללי נתן הוראה לקדם את הנושא הזה.

מנחם וגשל: הנחת העבודה בעניין הזה היא שכשגברים מורחקים מהבית ואין להם איפה להיות, מפלס האלימות שלהם הולך ועולה מדי שעה.

יצחק הרצוג: מה קרה עם המנהל הכללי?

יצחק הרצוג: נתן הוראה ו?

מנחם וגשל: הוא נתן הוראה לעשות את זה מתוך התקציבים הקיימים, אנחנו נעשה את זה, לפחות ניסוי, על---

יצחק הרצוג: אז בואו נודיע מתי אנחנו מציגים את זה, מה הבעיה?

יצחק הרצוג: ואני מבקש שהגברת הנכבדה תדאג קצת שהם יוכלו לדחוף את זה גם בקהילה.

מנחם וגשל: רק אנחנו לא מדברים רק על העדה האתיופית.

יצחק הרצוג: ברור, זה צריך להיות דירות לכל הגברים.

ציפי נחשון גליק: אנחנו מדברים על עשר דירות ברחבי הארץ.

יצחק הרצוג: בסדר גמור, אז יאללה צריך להתניע את הפרויקט ולהודיע לי.

מנחם וגשל: נודיע לך.

שולמית סהלו: עוד עניין, שכבוד השר נמצא פה.

שולמית סהלו: בדיון הקודם אתה ציינת שיתוקצב, או יורחב, רדיו רקע לעוד שעות שידור או להקים תדר נוסף, כי אנחנו דיברנו על הכלי הזה שיכול להגיע לכל בית ובית ולא רק לבית אפילו.

יצחק הרצוג: אבל רשות השידור נמצאת במשבר עמוק.

יצחק הרצוג: כל אחד שיפתח היום את העיתון, הוא יראה גם באיזה משבר היא נמצאת ולכן בגלל היעדר משאבים, אם הוועדה תצליח לעזור לגייס משאבים ייעודיים לתחום הזה, אנחנו מאוד מאוד נשמח.

שמואל בן צבי: בהקשר הזה, אנחנו בדקנו את זה ורצינו מאוד להרחיב את זה ולתת תדר נפרד.

שמואל בן צבי: הקמ"ר של התדר נבדק והמשדרים וכח אדם והשידור, זה בערך 50 מיליון שקל של ההקמה.

שמואל בן צבי: מה שקורה עכשיו זה---

מרינה סולודקין: אני חושבת, מר שמואל בן צבי, שזה שווה כל שקל, ה-50 מיליון האלה.

יצחק הרצוג: בינתיים מי שמגיע לוואדי ערה וצפונה לא קולט בכלל את קול ישראל, אז אולי קודם כל נתקן את המשדרים של קול ישראל ברחבי הגליל לפני שאנחנו בכלל נגיע לסוגיה הזו.

יצחק הרצוג: כרגע אין לנו כסף לא לזה ולא לזה.

שולמית סהלו: רק להזכיר שבוודאי ערה אין ריכוז של בני הקהילה.

יצחק הרצוג: לא ואדי ערה, ואדי ערה צפונה.

יצחק הרצוג: לא הבנת את ההערה שלי.

שולמית סהלו: יש קהילה אחרת, אבל אנחנו מדברים פה על הקהילה האתיופית.

יצחק הרצוג: כל מה שהערתי שכל מה שמקו ואדי ערה צפונה, אין קליטה של קול ישראל, רשת ב' או רשתות אחרות של קול ישראל.

שולמית סהלו: זה פחות נוגע לשר, אבל אנחנו אתמול ראינו, ובכל אופן זה פורסם בעיתונות ואני משם ניזונה, שחשוד לרצח שוחרר מכמה סיבות, אחת מהסיבות זה שכשהיתה חקירה לא היה תרגום בשלבי החקירה שלו, שזה הנושא העיקרי שאנחנו מדברים עליו.

יצחק הרצוג: יש היום תגובה חריפה מאוד של המשטרה לטענות האלה בפרשה של עולה מרוסיה ששוחרר על רצח.

שולמית סהלו: יכול להיות שהסיפור הספציפי הזה נכון או לא נכון, ויכול להיות שהתגובה צודקת, אבל אנחנו רואים את זה בשטח שבתחנות משטרה, ברוב תחנות המשטרה, אין שוטרים בני הקהילה ולא מישהו שיכול לעזור בתרגום.

דינה מרום: אני יכולה להגיב?

מרינה סולודקין: כן, בטח, חייבת.

דינה מרום: ראשית, זה נכון שלא בכל תחנות המשטרה יש חוקרים דוברי אמהרית.

דינה מרום: יש עדיין תחנות והן לא מעטות ואני מוכרחה ל---

מרינה סולודקין: המקרה שהיא סיפרה זה דווקא עם רוסים.

מרינה סולודקין: קשה מאוד ממיליון איש לגייס מתורגמן.

דינה מרום: אני רק רוצה להגיד לך שאנחנו פתחנו את השערים ועשינו מאמץ ניכר לגייס חוקרים דוברי אמהרית והם פשוט לא מגיעים.

מרינה סולודקין: הם לא מגיעים בגלל שאתם לא פונים למקומות הנכונים.

דינה מרום: אנחנו פונים, אנחנו מפרסמים.

מרינה סולודקין: אני לא מקבלת את הטענה הזו, בגלל שיש ארגונים, יש בוגרי אוניברסיטאות.

מרינה סולודקין: אז מישהו שיושב במחלקות כח אדם לא רוצה להזיז את התחת, אני מאוד מתנצלת.

שולמית סהלו: הפתרון הזה, דרך אגב, זה שהם פשוט לא מקבלים את התלונה אם אין שמה מישהו שיתרגם.

שולמית סהלו: אז לא חייב חוקר, אפשר שיהיה גם מתורגמן.

דינה מרום: אז יש מתורגמנים.

דינה מרום: יש, אני מצטערת, יש.

מרינה סולודקין: בבקשה, נציג הסוכנות, משה באטה.

משה באטה: גברתי היושבת ראש, אדוני היושב ראש.

משה באטה: אני חושב שזה קצת נושא של יוצאי אתיופיה, שנדון בוועדה הזאת לא פעם, ואני חושב שזה הולך להעסיק אותנו עוד כמה שנים טובות.

משה באטה: אני חושב שאם לא מטפלים במחלה מהשורש, כשאנחנו בוועדה נותנים אקמול, או דנים, קצת מוציאים קיטור והולכים הביתה, אני חושב שהבעיה נשארת איך שהיא נמצאת.

משה באטה: למה אני מתכוון?

משה באטה: אני חושב שממשלת ישראל הכינה תכנית חומש, שאנשים ישבו עליה, אנשים מומחים, מקצועיים.

משה באטה: אחרי שהתקבלה החלטה, משום מה היא לא יוצאת לדרך, אני חושב שזה בפני עצמו מקומם.

משה באטה: זה לא יכול להיות, אתה דיברת על בעיות, להתמודד עם הבעיות, וזה לא אדם פרטי, אלא ממשלת ישראל.

משה באטה: לכן אני קורא לוועדה שבראשותכם, שתקרא לממשלת ישראל לפחות להוציא את תכנית החומש.

משה באטה: אני באר שבעי, מאז שעליתי אני נמצא בבאר שבע.

משה באטה: בבאר שבע יש שכונה שהיה שם מרכז קליטה, בזמנו, אני נקלטתי בו, והסוכנות היהודית, עמידר, השאירו את העולים שם, על כורחם השאירו אותם, בלי רצון שלהם.

משה באטה: היה מקרה כזה גם באשקלון.

משה באטה: זו שכונה של סמים, אותם ילדים נחשפים לשכונות האלה.

משה באטה: ובאר שבע לא נכללת.

משה באטה: לא רק 9,000, יש שלושה מרכזי קליטה שיש שם, אני מעריך כ-2,000 אלף, כ-11,000 נפש---

מרינה סולודקין: מר משה באטה, כבר החלטנו, בנושא של באר שבע, לפנות---

מיכאל נודלמן: אני אתמול שלחתי מכתב לשר האוצר.

משה באטה: אני שמח, כבוד היושב ראש.

משה באטה: אני חושב שהגורם העיקרי לסכסוך המשפחתי, לתא המשפחתי, להתפרקות המשפחה, אנחנו עושים בסוכנות היהודית הסברה, כולל משרד הקליטה וגופים נוספים, אבל הסברה לחוד.

משה באטה: איך הוא אמר?

משה באטה: לאדם תסביר לו סטייה בלוח, אם הוא לא התנסה, לעולם הוא לא ילמד.

משה באטה: זה שאנחנו מסבירים לו, אבל אם הבטן ריקה, כמה שנסביר...

משה באטה: כמה סל קליטה מקבלת משפחה בת עשר נפשות?

משה באטה: זה פשוט לא יכול להיות.

משה באטה: לא הולך.

משה באטה: אני לא מזמן חזרתי מביקור מאתיופיה, המשפחות נמצאות שם---

מרינה סולודקין: מר באטה, מקבלת כמה שעובדת, העניין של עבודה גם חשוב.

משה באטה: לכן אותם עולים שנמצאים, המצב הכלכלי הקשה ביותר, קשה להם להתמודד איתו, כי הם רוצים לשלוח גם כסף לאתיופיה, ומזה מתחיל הסכסוך הקטן, ומתרחב.

משה באטה: לכן אני הייתי בודק, והייתי פונה גם לוועדה שישקלו את נושא סל הקליטה.

משה באטה: אני שמונה שנים עובד בסוכנות היהודית, אגורה אחת לא הוסיפו לסל הקליטה.

משה באטה: אגורה אחת במשך שמונה שנים.

משה באטה: לא יכול להיות.

משה באטה: כספים זורמים.

משה באטה: אותם כספים, אני לא פעם אחת אומר שאני אגיד כל פעם שיזדמן לי, אם אותם כספים שמגויסים בכל מיני דרכים, אם היו מחלקים לכל הקהילה, כל יוצאי אתיופיה היו מיליונרים, לא היינו מעסיקים את הוועדה, לא היינו מעסיקים את הממשלה והבעיות היו נפתרות מתוך עצמן.

משה באטה: גיוס של שנתיים, אם היו מחלקים לכל אחד, זה היה פותר את כל הבעיות.

מרינה סולודקין: מר באטה, 'מחלקים' זה בולשביקים.

מרינה סולודקין: אנחנו יודעים בדיוק מה זה מחלקים.

משה באטה: אני אומר מתוך הצער 'לחלק', כי ישנם תקציבים.

שולמית סהלו: אני אשמח אם תתייחס לאיך הסוכנות היהודית מתכוונת להתמודד, או איך היא מתמודדת עם העובדה שרוב מקרי הרצח, ואני לא רוצה פה לתייג, אבל רוב מקרי הרצח הם בתוך מרכז הקליטה או שנה, שנה וחצי אחרי שהם עוברים ממרכז הקליטה.

משה באטה: את מסלפת את העובדות.

שולמית סהלו: יש פה מחקר.

משה באטה: אני לא יודע מאיפה בא המחקר שלך.

מרינה סולודקין: גב' שולמית סהלו, זה לא ויכוח כאן.

מרינה סולודקין: תני לו לדבר.

שולמית סהלו: אני מדברת על פתרונות.

אבי מספין: זו שאלה לגיטימית, מה שהיא שואלת.

משה באטה: על מה שאני מופקד, אני אענה.

משה באטה: שני מקרי הרצח בתוך מרכז הקליטה היו, עד עכשיו היו גם בדיורי קבע, במעבר של עולים שהיו במרכז קליטה בחממה, עוברים לדיור קבע, המעבר לשם פשוט היה קשה מאוד להתמודד.

משה באטה: אותם ארגונים וולונטריים, יוצאי אתיופיה, לבוא לוועדות הם מומחים, אבל את לא רואה אותם במרכזי קליטה, את לא רואה אותם בשלבים הראשונים---

אבי מספין: הם לא צריכים לעשות את התפקיד שהסוכנות צריכה לעשות או שמשרד ממשלתי צריך לעשות.

משה באטה: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו, תאמין לי, תבוא ותראה.

משה באטה: אני לא ראיתי אותך יום אחד במרכז קליטה, מתוך שמונה שנים---

אבי מספין: רק בשבוע שעבר הייתי במרכז קליטה באשקלון.

משה באטה: אני שמח מאוד, יפה מאוד, כי אני לא הייתי.

אבי מספין: היית באתיופיה.

משה באטה: אני לא רוצה לגלוש לשם.

אבי מספין: אז אל תגיד דברים שלא מגיעים לי.

משה באטה: אני הייתי בחופשה, אז לא ראיתי.

אבי מספין: אבל אתה לא יכול להגיד שארגונים וולונטריים יעשו מה שהסוכנות או משרד ממשלתי אחר מרים ידיים.

משה באטה: אני לא בא לברוח מהאחריות שלי, אנחנו עושים ביחד עם משרדי ממשלה כדי להסביר לעולים, כדי שייקלטו טוב יותר.

משה באטה: אבל גם לאותם דברים, המשאבים שישנם היום.

משה באטה: .. אתה יודע, היום, בגלל חוסר של 400,000 שקלים, ל-4,000 עולים לא תהיה קייטנה, אתה יודע את זה?

משה באטה: לכן אני חושב, כבוד יושבי הראש, שצריך לקרות.

משה באטה: ..

משה באטה: לפחות מה שיכול לעזור במצב הנוכחי, הסוכנות היהודית תעשה מהניסיון שלה, עם משרד הקליטה וגופים אחרים, כדי לקלוט את העולים טוב יותר.

מיכאל נודלמן: מה לגבי הכשרה מקצועית?

מיכאל נודלמן: איפה אתם בעלי הבית?

משה באטה: הכשרה מקצועית – אחת הבעיות שלנו בנושא הכשרה מקצועית, שקשה לנו להתמודד איתה.

משה באטה: כדי ללמוד הכשרה מקצועית, צריך שפה.

משה באטה: אין להם את סף המבחן, קשה לעולים לעבור.

משה באטה: ניסו את זה בכמה דברים, לא עוברים מבחני סף.

מיכאל נודלמן: אחרי שנתיים יש קושי?

משה באטה: אחרי שנתיים הם יוצאים כבר, קונים דירה, אז אין זמן להשאיר אותם במרכז קליטה.

מיכאל נודלמן: אבל מה אתם רוצים?

מיכאל נודלמן: אתם רוצים שלוש שנים שם לקבל?

משה באטה: בשנה וחצי-שנתיים קשה מאוד להכשיר הכשרה מקצועית.

משה באטה: עושים דברים קטנים כמו גננות ומטפלות ודברים כאלה, אבל הכשרה מקצועית רצינית, סף הקבלה, מבחינת העברית, יש לעולים קושי וגם זמן השהייה שלהם במרכז קליטה מוגבל, מה לעשות.

משה באטה: בגלל זה לא מתבצעת הכשרה מקצועית כמו שצריך.

מיכאל נודלמן: בלי שפה, בלי מקצוע, יוצאים לשוק עבודה, ומה אתם חושבים?

מיכאל נודלמן: הגורל של אנשים כאלה?

מיכאל נודלמן: זו הבעיה.

משה באטה: נכון, כבוד היושב ראש, אתה צודק במה שאתה אומר, אבל זו החלטה של ממשלת ישראל, כי עולי---

מרינה סולודקין: זה סוכנות, זה לא ממשלת ישראל.

מרינה סולודקין: מי כאן נציג משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?

מרינה סולודקין: יש כאן?

שולמית סהלו: הסוכנות היהודית, זו האחריות שלה בשנתיים הראשונות, עד שהם עוברים לדיור קבע.

מרינה סולודקין: תודה רבה לסוכנות היהודית, אבל הסוכנות זה לא מדינת ישראל, אני חושבת שהאחריות הכוללת היא של מדינת ישראל, משרד התעשייה והתעסוקה.

משה באטה: כבוד יושבי הראש, מלה אחת.

משה באטה: למה לא יכולה להתבצע הכשרה מקצועית במרכז קליטה?

משה באטה: כבר אמרתי, מבחינת השפה, קשה להם ללמוד הכשרה מקצועית.

משה באטה: דבר שני, הם עוברים תהליך, מעבר ללימוד שפה, גיור.

משה באטה: העולים עוסקים בנושא הגיור.

משה באטה: את הגיור שמים---

מיכאל נודלמן: הם לא עוסקים בשום דבר במרכז קליטה, הם עוסקים רק ברכישת שפה.

מיכאל נודלמן: שנתיים זה לא מספיק?

מיכאל נודלמן: או המורים לא טובים או שהם לא רוצים ללמוד את השפה.

משה באטה: אני רוצה להזמין את הוועדה לעשות פעם ביקור במרכז קליטה.

מיכאל נודלמן: אני לא פעם הייתי שם, לא פעם אחת.

משה באטה: אותו עולה שבא, אנחנו צריכים להקנות לו איך לגור בדיור משותף, להביא אנשים מקצועיים.

משה באטה: העולה לא בא ובבת אחת יידע איך לגור במגורים משותפים, איך לרכוש דירה ואיך לבחור דירה והאחריות של ההורות מבחינת מערכת החינוך.

משה באטה: את כל הדברים האלה הוא לומד במרכז קליטה, הוא לא בא איתם.

משה באטה: כל זה ביחד---

מרינה סולודקין: יש לנו כאן חילוקי דעות.

מרינה סולודקין: אנחנו, עם היושב ראש, חושבים שהדור הראשון אולי חייב להיות בדיור ציבורי, דור ההמשך, עם משכנתאות מיוחדות, בגלל שכנראה דפוסי הקליטה שלנו, של העלייה מאתיופיה, לא נכונים.

מרינה סולודקין: יש דברים טובים, יש אנשים שהצליחו, אבל את הבעיות אנחנו לא פותרים.

מרינה סולודקין: גם עם מיליארדים אנחנו לא נפתור את הבעיות, אם אנחנו נשקיע בדברים הלא נכונים.

מרינה סולודקין: נשאלת השאלה, למה גיור?

מרינה סולודקין: הם הגיעו בזכות, אז למה שנתיים זה לוקח לעשות גיור?

מרינה סולודקין: זה דיון לכל החברה הישראלית.

מרינה סולודקין: מלמדים אתיופים לגיור ולא מלמדים למקצוע, זו גם שאלה וגם בעיה גדולה.

מרינה סולודקין: כחוקרת מדעית, מה את מציעה?

שלווה וייל: אני אנתרופולוגית מהאוניברסיטה העברית.

שלווה וייל: אדוני היושב ראש, גברתי היושבת ראש, חבל לי על הדיון הזה וחבל שלא השתתפתי ונוכחתי בעבר.

שלווה וייל: אני מבינה שזו הישיבה השלישית ויותר כואב לי שיושבת הראש בעצמה אמרה 'ניתחנו ואנחנו יודעים', אני רשמתי שנאמר כזה דבר.

שלווה וייל: הבעיה היא שגם לא ידעתם וגם לא ניתחתם וזה מאוד מאוד חבל לי וכואב לי.

שלווה וייל: התופעה היא---

מרינה סולודקין: תראי, עבדנו במשרד קליטה כסגנית שרת הקליטה, את לא עושה מסקנות כאן.

מרינה סולודקין: מה את מציעה?

מרינה סולודקין: זו השאלה, לא מה אנחנו לא עשינו.

מרינה סולודקין: עושים כמיטב יכולתנו.

מרינה סולודקין: בבקשה.

שלווה וייל: אני לא באה היום עם המלצות, מכיוון שאני באמצע מחקר שהוא בתהליך ולכן אני לא רוצה להביא המלצות וזה בדיוק מה שאני רוצה להגיד.

שלווה וייל: שלא נותנים תרופה לפני שמאבחנים.

שלווה וייל: בחודשים האחרונים, מאז שהתחלתי את המחקר, התגלה לי שתופעת רצח נשים, ואני אך ורק מתמקדת ברצח נשים ולא אלימות כלפי נשים, היא הרבה יותר נפוצה בקרב יהודי אתיופיה מאשר כל אחד הביא לוועדה הזאת עד עכשיו.

שלווה וייל: אני חקרתי את ניסיונות הרצח ומקרי הרצח מ-2005.

שלווה וייל: יש 17 נשים שנרצחו ב-16 מקרים, כאשר הנתונים שלי הם יותר רחבים מהנתונים שקיבלתי בנדיבות, אני מאוד מודה, ממשטרת ישראל.

שלווה וייל: לפי הנתונים שלהם היו 11 מקרי רצח.

שלווה וייל: למרות שאנחנו מדברים על מקרים בודדים, סטטיסטית לא מאות מקרים, אבל זה אומר שאנחנו לא מדברים על 20% של רצח נשים בקרב יוצאי אתיופיה לעומת אוכלוסיות אחרות בחברה הישראלית, אנחנו מדברים על כשליש.

שלווה וייל: אני יכולה, בסוף המחקר, באישור של משרד הקליטה, שהזמין את המחקר, לספק לכם את כל הנתונים.

שלווה וייל: זה אומר שהתופעה היא קצת יותר נפוצה ממה שחשבנו, גם בהשוואה לאוכלוסיות אחרות ובמיוחד ביחס לאוכלוסיות יהודיות אחרות.

שלווה וייל: לגבי הדיון שהיה כאן על איפה מתרחש הרצח.

שלווה וייל: 20% של מקרי הרצח התרחשו בתוך מרכז הקליטה, כאשר---

משה באטה: איך הגעת ל-20%, כולם במרכז קליטה?

משה באטה: איך?

מנחם וגשל: גברתי, חשוב מאוד שתמקדי את הנתונים מפני שזה נשמע כאילו הנתונים שאת נותנת זה הנתונים הנכונים וכל מה שמסרנו הם נתונים לא נכונים.

מנחם וגשל: הדבר היחיד שאנחנו מסרנו, והחלטת הממשלה מדברת על רצח נשים בידי בני זוגן ואני עומד על זה שהנתונים שמסרנו הם מדויקים, כל אחד בדיוק ספור, אז את לא יכולה כאן כחוקרת לבוא ולומר שהנתונים שלך נכונים ושל כל היתר לא נכונים.

שלווה וייל: אני אשמח לעבור עם כל מי שירצה, לפי השם, לעבור מקרה מקרה.

מרינה סולודקין: גברתי, אני מבקשת מסקנה.

מרינה סולודקין: אני לא מרוצה מצורת ההצגה של העניין, שתדעי, ובבקשה תסיימי.

מרינה סולודקין: מה את יכולה לומר?

מרינה סולודקין: תראי, בכל מקום ובכל נושא יש דיונים על נתונים.

מרינה סולודקין: אנחנו מדברים וחשובים לנו לא רק הנתונים, אלא התופעה, מה לעשות, איך למנוע, איך להציל את הנפשות.

שלווה וייל: הסיכום הוא שאני אשמח לתת לוועדה את נתוני המחקר בסיום המחקר, עם המלצות.

שלווה וייל: תודה רבה.

משה באטה: אני ממש מתקומם על זה שעשית את זה 20% במרכז קליטה.

וונדה קסהון: אדוני היושב ראש, אני מארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

וונדה קסהון: אני גם השתתפתי בדיונים הקודמים, אז אחד הנושאים העיקריים שנעמי ציינה את זה, שזה באמת צריך להיות מעון לגברים מורחקים כי הם מסתובבים בשכונה ומתי שהם רואים אותה לבד, הם נכנסים ו---

מרינה סולודקין: תראה, אנחנו קראנו את החומר, אנחנו מבינים את הבעיה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שקבוצות העבודה במשרדים צריכים לעבוד על זה.

וונדה קסהון: נקודה נוספת, במשכן הזה היינו בדיון בנושא של תעסוקה, וממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה אמרו גם שיש תכנית חומש.

וונדה קסהון: אני לא ידעתי שאנחנו אזרחים נפרדים, שיש לנו תכנית מסוימת שהתקציבים של המשרדים צריכים לשבת בצד כשאחת מתוך שלוש נשים הנרצחות זה מיוצאי אתיופיה.

וונדה קסהון: אני חושב ולימדו אותי גם באקדמיה שיש סדר עדיפויות, איפה שיש מקרים דחופים, התקציב נמצא במשרדים.

וונדה קסהון: אני שומע פה מהשר שיושב ואומר ש'אין לי תקציב, אני מחכה לתכנית חומש'.

וונדה קסהון: וגם לא ידעתי שיש לנו גם, מעבר לעמותות, עוד עמותה נוספת בתוך משרדי הממשלה שמטפלת ביוצאי אתיופיה ולא בתקציבים השוטפים.

וונדה קסהון: תודה.

מרית דנון: אנחנו בדיון האחרון דיברנו שהרשות לקידום מעמד האישה תפעל לקידום של מסע הסברה או קמפיין תקשורתי שייועד לקהילה האתיופית ואני יכולה לומר שהעניין קצת השתהה בגלל אישור כספים של הפרויקט.

מרית דנון: בימים אלה אנחנו כבר מתכנסים ומתחילים, בשיתוף של משרד הקליטה, הוא שיוביל את העניין ויהיו שותפים בו גם הפרויקט הלאומי וגם הרשות לקידום מעמד האישה, שמקצה משאבים מיוחדים לנושא.

רבקה נוימן: אני עובדת סוציאלית, אני מנהלת מקלט ויצ"ו ירושלים ואני יושבת ראש פורום מנהלות המקלטים.

רבקה נוימן: הסטטיסטיקה שאני עשיתי, כמות הנשים במקלטים היא מאוד גבוהה יחסית גם לחלקם באוכלוסייה.

רבקה נוימן: אנחנו במקלטים נתקלים בנשים שנמצאות מספר לא מבוטל של שנים בארץ ועדיין לא רכשו את השפה, יש בעיה עם רכישת השפה, אני מניחה שגם בני הזוג נמצאים באותה בעיה.

רבקה נוימן: אנחנו נתקלים בזה גם בתחנות המשטרה בזמן הגשת התלונות וגם בזמן הדיונים בבתי המשפט.

רבקה נוימן: יש הנחיה שיהיה מתורגמן, היא לא מבוצעת ונוצרת בעיה מאוד מאוד רצינית בדיונים ובהמשך התהליך המשפטי מול הגברים והנשים האלה.

רבקה נוימן: אני כן חושבת שצריכה להיות התייחסות לעניין הזה, אני חושבת שזכותם להבין מה קורה בדיון המשפטי.

רבקה נוימן: אנחנו אחר כך מתגלגלים למצבים של סיכון שקופץ כלפי מעלה כי הגבר לא הבין, כי יש תחושה שהיה שם שקר וניסו להוביל אותם לכל מיני מקומות והם הסכימו בעל כורחם, וקורים כל מיני דברים שרק מחריפים את המצב של אותן משפחות.

רבקה נוימן: דבר נוסף שרציתי לומר – אני עשיתי סטטיסטיקה על סמך תוכנה שלנו, של משרד הרווחה, ב-2008, אנחנו במחצית השנה, כרגע יש לי 5 מתוך 13 משפחות שהן משפחות של יוצאי העדה.

רבקה נוימן: ב-2007 שהו במקלט 18 מתוך 48, שזה שליש, כנ"ל ב-2006, 22 מתוך 64.

רבקה נוימן: 2005, יש לי רק את מחצית השנה, 50% היו יוצאי העדה.

רבקה נוימן: אני עובדת במקלטים כבר 15 שנים, אני מכירה את העדה הזו עשור וחצי מקרוב, הם פנו, לפחות בעבר, עכשיו יש את הפרויקטים של קהילה באמת יותר זמינה מבחינת שירות, אבל עד הפרויקט הזה העדה נמנעה מלפנות לשירות בקהילה והמקלטים הם באמת המקום שנשים נטו לפנות אליו ולכן אנחנו יותר מכירים בשני העשורים האחרונים את העדה.

משה באטה: האם היו נשים מוכות במקלט ממרכזי קליטה?

רבקה נוימן: אני נתקלת, לפחות בשנים האחרונות, קצת יותר בעניין של הפלשמורות, אבל גם קודם, יש משבר שנסוב סביב היציאה לקהילה.

רבקה נוימן: לא הגיעו אליי ממרכזי קליטה ולא שלא התקיימה שם אלימות, בדוחות האלימות שלי חוזר שוב ושוב הסיפור שהיתה אלימות ולא ידעו עליה במרכזי הקליטה, כי הם לא סיפרו.

רבקה נוימן: הן לא ידעו שהן יכולות לפנות ולדווח, חששו לפנות ולדווח.

מרינה סולודקין: המצב ברור, אנחנו מאוד מבינים את הדגש שאת עושה ובצורה נכונה מאוד, מתורגמנים במשטרה ובבתי המשפט, זו אותה הבעיה שהיתה ויש גם בקרב דוברי הרוסית ובגלל זה עושים שגיאות משפטיות חמורות מאוד, ואו חפים מפשע בכלא או רוצחים בחוץ, בגלל חוסר ידע של שפה, אבל את יודעת, הרשויות מקבלות את זה בברכה וזה מאוד מאוד מקומם.

רבקה נוימן: זה חמור וזה מעציב.

מרינה סולודקין: כן, סוגרים תיקים.

רבקה נוימן: יש לי עוד נקודה אחת שרציתי, רק לחדד את עניין התעסוקה.

רבקה נוימן: שוב, אנחנו כן בקשר עם האבות, אנחנו מדברים איתם בטלפון, אנחנו רואים אותם בביקורי הילדים.

רבקה נוימן: הגברים שאני פגשתי לאורך השנים, בנושא התעסוקה לא רק היו מוטרדים מזה שהם מפסידים עוד 3,000 או 4,000 שקל בהכנסה, אני חושבת שנושא התעסוקה קשור קשר אמיץ גם לעניין הדימוי העצמי של אותו מבוגר, כמי שהוא אדם משמעותי גם בתוך המשפחה שלו, שיש לו תרומה גם בתוך המשפחה וגם משמעותי בחברה בכלל.

רבקה נוימן: אני חושבת שגם הנשים וגם הגברים מסתובבים...

רבקה נוימן: מדברים כאן על העצמת נשים.

רבקה נוימן: הנשים, אני מרגישה שהן שוחררו לחופשי, לא ממש מועצמות, והגברים, אני חושבת שוויתרו, ויתרו על עצמם כמי שהם מחזיקים את ה---

מיכאל נודלמן: הם איבדו את הסטטוס שלהם.

רבקה נוימן: הם גם איבדו את הסטטוס כראש המשפחה וגם ויתרו ואני נתקלת בהרבה מאוד גברים שגם ויתרו על הילדים.

רבקה נוימן: זאת אומרת, אנחנו מאוד מאוד מחזרים אחריהם והם מרגישים שהם לא האבא באיזה שהוא מובן.

רבקה נוימן: אני חושבת שהכל הכל קשור.

רבקה נוימן: אני מאוד מחזקת את העניין הזה של כמה התעסוקה וכמה השיקום המקצועי שלהם נכון.

רבקה נוימן: אני חושבת שכן צריך לעשות איזה שהיא בדיקה האם נכון לכוון אותם אולי למסלול תעסוקתי שאנחנו כולנו היינו רוצים, או האם נכון לכוון אותם ולחזק את מה שהם עשו תמיד, כלומר לכוון לדברים שהם עשו בעבר ופשוט לעשות את ההתאמה למה שאפשר לעשות בארץ.

רבקה נוימן: תודה.

מרינה סולודקין: תודה רבה לך.

מרינה סולודקין: את יודעת שאנחנו מאוד תומכים בעמדות האלה וגם בגלל זה אני מוחה שאין כאן לא שר קליטה ואין כאן אפילו נציגים של משרד התעשייה והמסחר, שהם אנשי מפתח לפתרונות של הבעיות.

אבי מספין: תודה רבה, גברתי היושבת ראש ואדוני יושבי הראש.

אבי מספין: אני מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

אבי מספין: מתחילת 2008, מאז שאושרה תכנית החומש, תכנית החומש הפכה להיות כלי לסתימת פיות על כל נושא שנידון בוועדה או בוועדות אחרות.

אבי מספין: רצח נשים לא התחיל מ-2008, נושא התעסוקה של יהודי אתיופיה ובכלל לא התחיל ב-2008, לא חינוך ולא רווחה.

אבי מספין: תכנית החומש היא בעיקר מתמקדת בנושא תעסוקה, חינוך, דיור, גם רווחה, אבל רווחה לאו דווקא בנושא של מניעת אלימות במשפחה.

אבי מספין: אז היא לא נותנת פתרון שמתבקש.

אבי מספין: וכמובן תכנית החומש טרם החלה, אז אין לנו גם מה לצפות מתכנית החומש.

אבי מספין: אנחנו דנים יחסית אולי לדיונים אחרים במצב של רגיעה, זאת אומרת מדברים בצורה של אקדמיה ואם לדאבוננו חלילה היתה נרצחת אתמול או בשבוע שעבר אישה, אני מעריך שהיו פה עשרה חברי כנסת ולא היו נוטשים אחד אחד את המקום.

אבי מספין: זה נושא שאנחנו עוזבים אותו כשמדובר בחצי שנה.

אבי מספין: חצי שנה זו תקופה יחסית די ארוכה ולא קרה שום דבר, אז הנושא יורד בשקט ואף אחד לא מתייחס לזה, אבל אם היה קורה מצב של חלילה אישה היתה נרצחת השבוע, הכל היה משתנה לגמרי, היו מתייחסים לזה ביותר נחישות.

מרינה סולודקין: מסקנות, מה אתה מציע?

אבי מספין: קודם כל חבר הכנסת דב חנין הציע דבר שהוא ראוי שייעשה, כמו שיש תכנית חומש בנושא מערכתי, כמו שיש תכנית שמידט שנועדה לטפל בנושא נוער בסיכון בצורה מערכתית, גם בנושא של אלימות במשפחה צריך שתהיה תכנית מערכתית.

אבי מספין: יש פה משרדי ממשלה שעושים המון למניעה של אלימות, משרד הקליטה, משרד הרווחה, הסוכנות היהודית, הפרויקט הלאומי והארגונים החברתיים.

אבי מספין: הם עושים המון, אבל כל אחד עושה בצורה נקודתית וצריך איזה שהיא תכנית שתאגם גם משאבים וגם שתהיה מערכתית יותר כדי שתיתן פתרון יעיל יותר.

אבי מספין: אנחנו שמענו פה שקשה לגייס עובדים יוצאי אתיופיה לתפקידים.

אבי מספין: זה דבר שמאוד מקומם אותי, אני לא יודע עד כמה היתה מידת ההשקעה שלכם כדי לחפש---

מרינה סולודקין: זה מקומם את כולנו ואנחנו לא מקבלים בכלל את הטענה שאי אפשר---

אבי מספין: אני יכול להגיד לכם שאנחנו, כארגון חברתי, עם משאבים מאוד קטנים, ועוד ארגונים חברתיים, מצליחים לאתר אנשים ולהפנות אותם למשרדי ממשלה---

ציפי נחשון גליק: אז תפנה אליי, אנשים לא רוצים לעבוד---

אבי מספין: קודם כל תיעזרו גם בארגונים החברתיים---

ציפי נחשון גליק: אל"ף, נעזרים.

ציפי נחשון גליק: בי"ת, עובדים סוציאליים דוברי השפה האמהרית אומרים שני דברים.

ציפי נחשון גליק: אני קיבלתי בי.

ציפי נחשון גליק: איי בעבודה סוציאלית, אני רוצה לעבוד עם האוכלוסייה הכללית, לא רוצה ספציפית לעבוד עם העדה שלי ולא רוצה לעבוד בתחום אלימות במשפחה.

אבי מספין: כמה עובדים סוציאליים יוצאי אתיופיה?

מרינה סולודקין: גם את זה אני לא מקבלת בגלל שזו טענה אופיינית.

מרינה סולודקין: זה שמישהו דיבר, זה לא אומר שאתם לא יודעים איך לגייס.

מרינה סולודקין: אתם לא רוצים אותם, אתם דוחים אותם.

ציפי נחשון-גליק: אבל זה לא נכון.

מרינה סולודקין: אתם מזלזלים בהם ואנחנו יודעים את זה.

ציפי נחשון גליק: זו אמירה קשה.

מרינה סולודקין: בבקשה.

ציפי נחשון גליק: אני אתן לך טלפון של מנהלת אגף הרווחה בכפר סבא ותשאלי אותה מה היא עשתה בשביל להשיג עובד.

מרינה סולודקין: 20 שנה שואלים.

שלמה אקלה: אני מהמרכז ליהודי אתיופיה 'בהלצין', ואחת מהפעולות שלנו זה על הנושא של מניעת אלימות.

ציפי נחשון גליק: תן לי שמות של עובדים סוציאליים באזור רחובות.

שלמה אקלה: אני לא רוצה להיכנס לסיבות, למניעים, על התופעה הזו של אלימות בקרב יהודי אתיופיה כי דובר הרבה.

שלמה אקלה: אנחנו עובדים בשטח ויש לנו את השמגלות', זקני העדה, שעוסקים בקרב הקהילה בכמה מקומות.

שלמה אקלה: עכשיו התרחבנו לעשרה מקומות עם עשרה עובדים סוציאליים שהם מחזיקים את העבודה הזו ואנחנו קיבלנו סכום זעום ממשרד הרווחה והג'וינט, מ-1999 עד 2003.

שלמה אקלה: מ-2003 לכח הזה לא היה שום תקצוב, כאשר עובדים מניבים פירות בשטח.

שלמה אקלה: אני חושב שמחקרים זה טוב, מדיה זה טוב מאוד, אבל הטיפול האנושי, פנים אל פנים מול אותם אנשים זה הכי חשוב.

שלמה אקלה: אני לא חושב שיש ניצול נכון ומספיק של הכוחות הקיימים בתוך הקהילה.

שלמה אקלה: אם לא נערב את בני הקהילה, אם לא נחזק את הכוחות ונחליש את הכוחות של הקהילה, אנחנו מחלישים בעצם את החברה הישראלית, אנחנו מחלישים בעצם גם את המדינה.

שלמה אקלה: אם אני אתן לכם איזה שהוא נתון מדויק של ארבעה החודשים האחרונים, מינואר השנה עד אפריל, היו לנו 86 פניות של זוגות, פניות שנשלחו מבתי הדין הרבניים, בתי המשפט לענייני משפחה, פניות ישירות ועובדים סוציאליים מכל הארץ.

שלמה אקלה: מתוך זה, אלה שהיו על סף גירושין, על סף קריסת המשפחה, מתוך 33 זוגות הגיעו לשלום בית, הסכם שלום בית.

שלמה אקלה: זה הישג ענק.

שלמה אקלה: הסכם גירושין – 30 זוגות, גם הסכם גירושין זה אנחנו רואים אותו כהישג טוב, כי כשהם מתגרשים, הם מתגרשים בהסכמה.

שלמה אקלה: ו-15 זוגות לא הסכימו, אז העברנו את התיקים בחזרה ו-8 זוגות עדיין בטיפול.

שלמה אקלה: זה אומר שהמעורבות של בני הקהילה, עם הקודים התרבותיים, עם היכולות שלהם לטפל בקהילה, זה מאוד חזק.

שלמה אקלה: מדובר על תכנית חומש, תכנית של מיליוני שקלים, אבל לכח הזה אין תחליף.

שלמה אקלה: דרך אגב, אנחנו גם עובדים עם הסוכנות ומרכזי הקליטה, מכשירים גם שמגלות' בתוך מרכזי הקליטה, ועד שיוצאים לדיור קבע אותם שמגלות' גם מטפלים בסכסוכים שקורים בין הזוגות בתוך מרכזי הקליטה.

מרינה סולודקין: שמגלות' זה מתווכים?

שלמה אקלה: שמגלות' זה זקני העדה שהם עסקו במשך השנים, כשהיינו באתיופיה, והיה להם מעמד טוב מאוד.

מרינה סולודקין: בדרכים מסורתיות.

מרינה סולודקין: הבנו.

שלמה אקלה: אני הייתי מבקש, המוסד הזה הוא מוסד מאוד חשוב, שתהיה לו הקצבה כמו שצריך כי הוא עוזר לא רק לקהילה, אלא למדינה.

מרינה סולודקין: אז אני מבקשת ממך, מר שלמה אקלה, להציג את נייר העמדה בנושא הזה גם לוועדה של חבר הכנסת נודלמן ועותק לוועדה למעמד האישה ואנחנו נחשוב מה אנחנו ביחד יכולים לעשות.

דפנה מושיוב: אני רק להשלים את מה שנאמר כאן, שבאמת, כמו שחלק מהאנשים ציינו פה, זה חשוב לשתף את הקהילה.

דפנה מושיוב: אנחנו מתחילים אמנם לא בכל הארץ, אבל בירושלים ובחיפה, ימי קהילה.

דפנה מושיוב: חלק מהאנשים, אנשי ירושלים, היו נוכחים במפגש שהיה בירושלים במרץ לכל חברי הקהילה, באמת במפגן מאוד מאוד רחב לכלל האוכלוסייה ולחיזוק והעצמת המשפחה והכותרת היתה 'לא לאלימות, כן להידברות', כלומר לא נמנעו מהאמירה הישירה.

דפנה מושיוב: הערב התנהל כולו באמהרית, היה אפילו מנהל אגף הרווחה שהגיע מגונדר, היו באמת נציגי הקהילה המכובדים ואני חושבת שזו דוגמה באמת לשותפות עם הקהילה ולקיחת אחריות משותפת של חברי הקהילה, כי באמת, עם כל הכבוד לאנשי הטיפול, אנחנו נוכל להגיע למספר אנשים, אבל השותפות עם אנשי הקהילה מגיעה לקהל רחב וגם עובדת הרבה מאוד על תהליך המניעה ובאמת אנשים שעוברים מעבר תרבותי זה תהליך והשותפות איתם היא מאוד מאוד חשובה, כדי שהם ירגישו חלק מהקהילה הרחבה יותר ולא יישארו מחוץ לקהילה.

דפנה מושיוב: הדבר הנוסף שאני רוצה להגיד זה שהמוקד שלנו, גם בתכניות שאנחנו מפעילים, הוא מוקד משפחתי.

דפנה מושיוב: הגישה המערבית היא מאוד סקטוריאלית, כמו בהתמחות רפואית, אז יש רופא עיניים ויש רופא כזה או אחר, אבל הרופא הכללי, רופא המשפחה, הוא בעצם התפיסה שחשוב שנדגיש אותה.

דפנה מושיוב: חשוב שנסת

דפנה מושיוב: כל על כל המשפחה כיחידה ואני חושבת שהתכנית 'עצמאות', שאנחנו שותפים ומפתחים אותה יחד עם הג'וינט, היא כיוון שאנחנו נמשיך ויש בו התייחסות גם לתעסוקה, גם לחינוך, גם למשפחה ודרכי תקשורת שונים בתוך המשפחה, גם לחוזק הקהילתי.

דפנה מושיוב: דבר אחרון, אנחנו בהחלט עובדים עם האבות, אנחנו רואים בהם אוכלוסייה מאוד חשובה ותכנית 'אבות' שלנו היא גם במספר ישובים ואני מקווה שאנחנו נרחיב אותה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לסיים את הישיבה שלנו ולומר כמה דברים.

מרינה סולודקין: אנחנו, עם חבר הכנסת נודלמן, יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, מאוד לא מרוצים מדברים ששמענו, בגלל שזו ישיבה שלישית או רביעית בנושא הזה וכל הדברים שאנחנו אמרנו, ומסקנות שעשינו בשטח, לא מקיימים.

מרינה סולודקין: אני גם מצטרפת לאלה שאומרים שתכנית החומש התחילה להיות מס שפתיים, כדי לעצור את הפעילות בהרבה תחומים.

מרינה סולודקין: אנחנו מדגישים שהמפתח לפתרונות של בעיית האלימות זה קליטה נכונה וזה קודם כל תעסוקת הגברים.

מרינה סולודקין: אנחנו גם אומרים שאנחנו מאוד רוצים לפתוח את החלון, כמו רדיו וטלוויזיה, לכל הקהילה, והסברה בשפת אם מאוד חשובים.

מרינה סולודקין: שמענו את הנתון וזה היה חשוב לנו, ש-50 מיליון שקל שדרושים לתדר נפרד.

מרינה סולודקין: אני וחבר הכנסת נודלמן מאוד מבינים שעם סכום כזה זעום, של 50 מיליון שקל, אפשר לפתור הרבה בעיות בצורה הסברתית בשפת אם, וגם לתת לאנשים הבנה מה זה החברה הישראלית, כללים ופתרונות וכלים שאפשר וכתובות שאפשר לפנות אליהן.

מרינה סולודקין: אני חושבת שכשעשו את תכנית החומש, היו טעויות, בגלל שלא שמעו את האנשים שעובדים עשרות שנים עם הקהילה ויודעים את הבעיות---

מנחם וגשל: זה לא נכון, גברתי.

מנחם וגשל: כל האנשים האלה היו בתכנית החומש---

מרינה סולודקין: מה זה כאלה?

מרינה סולודקין: אנחנו לא היינו שם.

מנחם וגשל: אתם לא הייתם, זה תכנית שהממשלה הכינה, אבל יוצאי העדה האתיופית היו שם, היו בהרכב מאוד מכובד שם, הם נשמעו בהרחבה ואני גם מוחה על העובדה שנאמר כאן כאילו אנחנו מזלזלים בעדה האתיופית.

מנחם וגשל: אנחנו יותר מדי מאמץ משקיעים בשביל לשמוע את ההערה הזו.

מרינה סולודקין: בגיוס מומחים מהעדה האתיופית, כל משרדי הממשלה אומרים טיעונים לא נכונים שאי אפשר לגייס.

מרינה סולודקין: כשיש מאגר במדינת ישראל של 3,000 אנשים, בוגרי אוניברסיטאות ישראליות, הטיעון הזה לא עובד.

מנחם וגשל: אנחנו נבדוק אותו.

מרינה סולודקין: בסדר גמור.

מרינה סולודקין: תבדקו ואנחנו מאוד ממליצים.

מחנם וגשל: ונעביר לכם את התוצאות של הבדיקה.

מרינה סולודקין: אנחנו מאוד חושבים לנכון שאנחנו רואים עובדי משרד קליטה וגם עובדי משרד הרווחה, שאנחנו מאוד מכבדים, איך הם מטפלים במסירות בנושא כל כך כואב וחשוב, אבל מה שאנחנו אומרים, ברמת מקבלי ההחלטות עדיין עושים שגיאות ויותר הבנה, יותר גישה אנושית, יותר הבנה של מנטליות, קודים תרבותיים וגם השקעה נכונה בתעסוקה ובחיים נורמליים במדינה, לפי דעתי ולפי דעת יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, ייתנו את הפתרונות הנכונים לתופעה של אלימות כלפי נשים.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.