הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 132, 2008-05-28 09:00

ליה שמטוב: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה.

ליה שמטוב: הנושא של היום זה המשך דיון פתרונות דיור בקרב משפחות חד הוריות.

ליה שמטוב: קודם כל אני רוצה לברך את מנכ"ל משרד השיכון, ד"ר חיים פיאלקוף, אני יודעת שאתה בנאדם מאוד עסוק, וגם אני מאוד מעריכה שאתה בכל זאת הגעת לוועדה, והנושא מאוד מאוד חשוב, ומאוד חשוב לדעת מה קורה במשרד השיכון לגבי הדיור לחד הוריות.

ליה שמטוב: חשוב לנו לא רק לחד הוריות, פשוט הנושא היום זה דיור לחד הוריות.

ליה שמטוב: אני גם רוצה לברך את מר ישראל שוורץ, ותיק ותיק במשרד השיכון, ועם ניסיון רב, מנכ"ל בכיר לאכלוס במשרד השיכון.

ליה שמטוב: גם את משרד הרווחה, גם את כל הארגונים וגם את החד הוריות הנמצאות פה, אני חושבת שנמצאת פה חד הורית שהיא נמצאת בבעיה מאוד קשה.

ליה שמטוב: אני רק רוצה לבקש, כי הדיון שלנו יכול להימשך רק עד שעה אחת עשרה כי באחת עשרה מתחילה המליאה.

ליה שמטוב: חשוב לנו באמת לבדוק ולשמוע את משרד השיכון, אני מאוד מבקשת, מי שרוצה לדבר שיירשם פה אצל מנהלת הוועדה או ירים יד ואני אתן את רשות הדיבור.

ליה שמטוב: להתערב בדיבורים אני מבקשת לא לעשות את זה כי זה קודם כל מפריע ושנית זה גוזל את הזמן שלנו.

ליה שמטוב: אני מכירה קצת את הנושא, והיה חשוב לי לבדוק את כל הפרוטוקולים של הוועדה במשך השנים.

ליה שמטוב: ואני ראיתי שבמשך שנים רבות פה בוועדה דיברו על פתרונות דיור למשפחות חד הוריות.

ליה שמטוב: אני מברכת את חברת הכנסת מרינה סולודקין, תודה שהגעת לוועדה שלנו.

ליה שמטוב: ובמשך שנים אי אפשר להשוות מה שהיה בשנות התשעים ומה שהיום ב-2008.

ליה שמטוב: קרה באמת בשנות התשעים שהגיעה עלייה גדולה, והיה מלאי דירות במיוחד בפריפריה, היו יותר מידי דירות, עד העלייה הגדולה אני חושבת בפריפריה, אני מכירה את הערים שהיו אלף דירות ריקות.

ליה שמטוב: ואני רוצה להגיד לכם שבינואר 1990 אולי היו אלף דירות ריקות אבל ביולי-אוגוסט באותה שנה כבר כמעט לא היו דירות.

ליה שמטוב: אם אני טועה אז תתקנו אותי.

ליה שמטוב: אבל בכל זאת אנחנו היום נמצאים בשנת 2008, ורואים שהמצב הוא נעשה יותר ויותר קשה.

ליה שמטוב: בישיבה האחרונה אנחנו דיברנו על נושא הדיור בראשון לאפריל 2008.

ליה שמטוב: הוועדה הבינה כי סיוע לחד הוריות ניתן בשלושה מסלולים: שכירות במסגרת הדיור הציבורי, סיוע בשכר דירה והלוואות לרכישת הדירה.

ליה שמטוב: אם אנחנו ניקח את המסלול הראשון, שכירות במסגרת דיור ציבורי, כמו שאני כבר אמרתי אם אנחנו ניקח את מרכז הארץ אז אני חושבת שאין בכלל דירות או איזה שהוא מספר מצומצם, ואם יש לנו תור היום בירושלים ומישהו בתור מספר חמישים אז זה לא אומר שאחרי שנה או שנתיים הוא יקבל את הדירה.

ליה שמטוב: כי אם המלאי הוא כל כך מצומצם אז מספר חמישים גם יכולים לקבל אחרי עשר שנים את הפתרון לדיור.

ליה שמטוב: אם אנחנו ניקח את הפריפריה, איפה היום בכל זאת יש איזה שהוא מלאי של דירות, אז גם שם המדיניות של הממשלה זה למכור דירות.

ליה שמטוב: אז מי שיכול היום וגר בדיור הציבורי הוא רוכש את הדירה.

ליה שמטוב: רוכש את הדירה בהנחה שמגיע לו.

ליה שמטוב: לקשישים מגיעה הנחה מסויימת, לחד הוריות מגיעה הנחה מסויימת, למשפחות רגילות הנחה מסויימת.

ליה שמטוב: ובכל זאת אנשים רוכשים את הדירות.

ליה שמטוב: זאת אומרת גם המלאי היום בפריפריה הוא מלאי מאוד מצומצם.

ליה שמטוב: זה לגבי המסלול הראשון, שכירות במסגרת דיור ציבורי.

ליה שמטוב: המסלול השני זה סיוע בשכר דירה.

ליה שמטוב: סיוע בשכר דירה גם לא כל הורה יכול לקבל את הסיוע בשכר דירה.

ליה שמטוב: זה גם תלוי כמה ילדים יש לו, זה גם תלוי איזה הכנסה יש לו.

ליה שמטוב: אז אני היום רוצה לשמוע, הוועדה רוצה לשמוע ממשרד השיכון מה קורה בכלל עם החד הוריות שלא מגיע להן שום סיוע, איך הם יודעים בכלל על מספר חד הוריות שהיום הן לא שוכרות דירות ולא מקבלות סיוע.

ליה שמטוב: היום הן גרות ביחד עם המשפחות יכול להיות, עם ההורים שלהן.

ליה שמטוב: משכירות ביחד עם עוד משפחה את הדירות.

ליה שמטוב: גובה של סיוע בשכר דירה.

ליה שמטוב: כי אם יש איזה שהוא תקציב מסויים לסיוע בשכר דירה, ועקב זה שזה סכומים קטנים ולא כל חד הורי מגיש גם את הבקשה לסיוע כי הוא לא יכול לשכור דירה, מה קורה עם הכסף הזה שמצטבר ומיועד לסיוע בשכר דירה.

ליה שמטוב: השלב השלישי זה הלוואה לרכישת הדירה.

ליה שמטוב: בכלל היום אני חושבת שהסעיף הזה בכלל אפשר למחוק.

ליה שמטוב: כי זה שום הטבות שהמדינה היום נותנת לחד הורי.

ליה שמטוב: זה משפחה רגילה ומשפחה חד הורית היא יכולה לקבל היום באותם תנאים הלוואה מהבנק ולקנות דירה.

ליה שמטוב: למי יש מהחד הוריות היום סכומים כאלה גדולים אם אין לא מענקים, לא הלוואות מקום לרכוש את הדירה.

ליה שמטוב: אז אני חושבת שנתתי את התמונה על שלושה מסלולים מה שדיברנו.

ליה שמטוב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למנכ"ל משרד השיכון, אבל לפני זה לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו לא יכולים לשבת בחיבוק ידיים עכשיו, כי כשהיתה תכנית של קיצוצים ב-2003 ו-2004, ורוב של משפחות חד הוריות קיצצו להן קצבאות, אז ידענו שזה יכול לגרום לאסון חברתי.

מרינה סולודקין: אבל עכשיו, אחרי חמש שנים של קיצוצים, ונסיונות שלנו להחזיר את הקצבאות למשפחות חד הוריות לא מוצלחים.

מרינה סולודקין: יש עכשיו צירוף של נסיבות אחרות.

מרינה סולודקין: אז קודם כל קיצוץ בקצבאות, דבר שני העלאת מחירים למוצרים הבסיסיים, כמו לחם, כמו חלב, כמו שמן, גם יש התייקרות של חשמל ומים ודלק.

מרינה סולודקין: והקורבנות הראשונים הם כבר הגיעו.

מרינה סולודקין: יושבת כאן יושבת ראש אגודה של משפחות חד הוריות, זויה גורנשטיין.

מרינה סולודקין: לפני שבוע קרה ברחוב הרוסי אסון שחד הורית אחת התאבדה, עם שלושה ילדים.

מרינה סולודקין: היא לא הצליחה לשרוד בתנאים של שכירות גבוהה, מחירים גבוהים בראשון, ניסתה להגיע לאשדוד, אחרי כמה חודשים לא יכולה להתמודד עם הקשיים שלה, והתאבדה.

מרינה סולודקין: ואני חושבת שבאיזה שלב אני מאוד מבקשת מהיושבת ראש לשמוע את זויה גורנשטיין, בגלל שיש עוד שתי מועמדות להתאבדות בעמותה הזאת.

מרינה סולודקין: אז מה שאני חושבת שכוועדה וכחברות כנסת, המצב תוהו ובוהו פוליטי אבל זה לא חשוב אבל בני אדם זה ערך ביהדות, וזה פיקוח נפש.

מרינה סולודקין: הן חד הוריות.

מרינה סולודקין: אז קודם כל אני חושבת שאנחנו צריכים לפנות למשרד האוצר, לשר רוני בראון, אחרי המקרה שקרה בראשון ולומר שלצערנו זה רק התחלה.

מרינה סולודקין: שמשפחות חד הוריות לא יכולות להתמודד.

מרינה סולודקין: ובמשרד השיכון לאנשים המכובדים שנוכחים כאן, לומר שכל המדיניות של עזרה כל כך קטנה לשכירות, חוסר יכולת לקבל את הדיור הציבורי, הפרטה מתמשכת של הדיור הציבורי, וגם כמעט לא קיימות תכניות להרחיב את המלאי של הדיור הציבורי בגלל שמפלגות העולים עשו את זה בעבר, בהווה לא בונים מקבצי דיור חדשים, חד הוריות דרך אגב לא יכולות להיכנס בגלל שזה דיור לקשישים, ואני חושבת כל עניין ההוסטלים, דירות עמידר, שיכון עובדים, עכשיו זה לא קיים.

מרינה סולודקין: זרקו את האנשים לים של מצוקה, אני מדברת על כל החד הוריות, שקשה מאוד.

מרינה סולודקין: בלתי אפשרי.

מרינה סולודקין: גם עשינו הפגנות בגלל שקשה לכולם.

מרינה סולודקין: זה קבוצת הסיכון שאף אחד לא לוקח בחשבון.

מרינה סולודקין: תודה.

ליה שמטוב: אני רוצה להשלים את דבריה של חברת הכנסת סולודקין.

ליה שמטוב: לכל החד הוריות הותיקות עוד התווספו חד הוריות שמעל עשר שנים בארץ.

ליה שמטוב: הן כבר לא שייכות למשרד הקליטה, הן שייכות היום למשרד השיכון.

ליה שמטוב: חוץ מזה אם לפי הסטטיסטיקה כיום בישראל מאה אלף חד הוריות, ומהן שמונים אחוז מהחד הוריות זה חד הוריות יהודיות, וחמישים אחוז מהן זה ותיקות ושלושים אחוז עולות חדשות, ורק ארבעה עשר אחוז חד הוריות עם שלושה ילדים.

ליה שמטוב: והיום לפי הקריטריונים של משרד השיכון רק חד הוריות עם שלושה ילדים יכולות לקבל איזה שהוא פתרון, כולל הסיוע בשכר דירה.

ליה שמטוב: מה קורה עם כל העולות חדשות שהצטרפו למעגל הזה.

ליה שמטוב: מה קורה עם אוכלוסיה ערבית.

ליה שמטוב: מה קורה עם אוכלוסיה אתיופית.

ליה שמטוב: אז אני נותנת את רשות הדיבור למנכ"ל משרד השיכון, ד"ר חיים פיאלקוף.

חיים פיאלקוב: תודה רבה ליושבת ראש הוועדה.

חיים פיאלקוב: מכיוון שאתם שמעתם כבר סקירה של פעילות המשרד, אני רואה גם שיש לכם דו"ח של המרכז מחקר אני אולי אתמקד בכמה נקודות ספציפיות ואז אנחנו ננסה לתת תשובות והבהרות.

חיים פיאלקוב: כפי שהסברת הסיוע של המשרד מתמקד בשלושה תחומים, ואני אנסה אולי להשלים כמה דגשים מהמסמך ומהסקירה שלכם.

חיים פיאלקוב: אתחיל בנושא של סיוע לרכישת דירה, שללא ספק זה מיועד לאוכלוסיה יותר מבוססת, מי שיכול להרשות לעצמו, יש לו הון עצמי ויכול להרשות לעצמו גם את האפשרות להחזיר, יש לו את היכולת.

חיים פיאלקוב: כפי שהזכירה חברת הכנסת סולודקין בשנת 2003 הממשלה החליטה לבטל מענקים.

חיים פיאלקוב: משכנתאות עד אז כללו מרכיב של מענק, ומסיבות תקציביות התקבלה החלטה אז להפסיק מתן מענקים כמעט לכל הקבוצות למעט קבוצה של העדה האתיופית.

חיים פיאלקוב: מה שקרה כתוצאה מביטול המענקים שלגבי כל המשפחות או כמעט כל המשפחות המצב הורע.

חיים פיאלקוב: זה נכון שריבית במשק ירדה, אבל מכיוון שהמשפחות הזכאיות שלנו, של המשרד, משפחות חסרות הדיור, הן בעצם נעזרות בעיקר בכספי המדינה אנחנו יודעים שההחזר החודשי עלה באופן משמעותי.

חיים פיאלקוב: יודעים שיש בעצם כמה קבוצות ספציפיות שנפגעו מביטול המענקים.

חיים פיאלקוב: משפחות בעלות ניקוד גבוה, משפחות חלשות, משפחות חד הוריות ביניהן, משפחות שגרות בפריפריה, אזור עדיפות לאומית.

חיים פיאלקוב: גם קבוצת העולים.

חיים פיאלקוב: לסבר את האוזן או לכמת את זה, הירידה משנת 2001 ועד 2006, ירידה אצל משפחות חד הוריות הוותיקות, ירידה של חמישים וחמישה אחוז.

חיים פיאלקוב: לגבי המשפחות החד הוריות של עולות ירידה של שישים ושניים אחוז, בממוצע של כל החד הוריות ירידה של חמישים ותשעה אחוזים.

חיים פיאלקוב: כלומר אם 2001 משקף היקף מסויים של ביקושים או היענות או אפשרות של המדינה לסייע לקבוצות אז בעקבות ביטול המענקים אנחנו רואים ירידה של שישים אחוז.

חיים פיאלקוב: באותה תקופה, בחמש שנים מ-2002 עד 2006 אנחנו יכולים לומר שיש הצטברות של כאלפיים חמש מאות משפחות חד הוריות, שאנחנו מעריכים אילו היינו ממשיכים לתת מענקים המשפחות האלו היו מגיעות לדירה.

חיים פיאלקוב: הנושא של ביטול המענקים, חשוב להדגיש, הוא פוגע בהרבה קבוצות, לא רק בחד הוריות.

חיים פיאלקוב: אני לא יודע אם זה חצי נחמה, לא חושב, אבל אני רק רוצה לחדד, זה לא משהו שמכוון למשפחות חד הוריות.

חיים פיאלקוב: אנחנו העלינו בדיונים רבים, השר בוים העלה, גם מול ראש הממשלה, גם בדיונים מול שר האוצר, יש גם דו"ח של בנק ישראל שמצדד בהחזרת המענקים.

חיים פיאלקוב: אנחנו כמובן מצטרפים לניתוח של דו"ח בנק ישראל שהתפרסם לפני כחודשיים בגין החיוב בהחזרת מענקים.

חיים פיאלקוב: ואני מוכרח לומר שלא הגענו להבנה, להסכמה, מתוך תפיסת עולם, תפיסה כלכלית, וכרגע המציאות היא שאין מענקים, למעט הקבוצה הקטנה של עולי אתיופיה.

חיים פיאלקוב: כתוצאה מכך ההחזר החודשי של משפחה חד הורית גבוה מאוד, תולדה של זה שאנחנו מרחיקים את הדירה מהישג ידן של משפחות אלה.

חיים פיאלקוב: אז התמונה לגבי אפשרות לסייע ברכישת דירה היא תמונה לא מעודדת.

חיים פיאלקוב: אבל אני מעדיף להתחיל בשלילי, אולי להגיע בסוף למשהו קצת יותר חיובי, להשאיר טעם יותר טוב בפה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לעמוד דום דקה לזכר של חד הורית ששמה קץ לחייה.

ברכה ארג'ואני: אבל זה לא רק לאותה חד הורית, כי יש הרבה חד הוריות שלא יודעים, אבל אנחנו יודעים שהיו נסיונות של התאבדות.

ברכה ארג'ואני: לאותם כל אלה שלא יכולים גם במסגרת המשפחות של זוגות נשואים, שגם לא יכולים.

חיים פיאלקוב: זה בקשר למסלול של סיוע לרכישת דירה.

חיים פיאלקוב: אנחנו מעריכים שהמשפחות החד הוריות בעלות הכנסה נמוכה הסיכויים שלהן להגיע לדירה בבעלות הם סיכויים מאוד קטנים, לפחות לגבי אלו בעלות הכנסה בינונית ומטה.

חיים פיאלקוב: שני המסלולים הנוספים הם מסלול של דיור ציבורי והשתתפות בשכר דירה, ויש קשר ביניהם.

חיים פיאלקוב: את צודקת שהמלאי מצטמצם.

חיים פיאלקוב: אולי היה נכון לומר שלגבי כל הקבוצות, וזה אולי הדבר החיובי, אבל אמר יעקב גדיש ז"ל שהיה הממונה על התקציבים וישב ראש ועדה ציבורית בנושא סיוע לדיור, הוא פעם אמר לנו שהבעיה עם החצי כוס המלאה שהחצי הריק תמיד למעלה.

חיים פיאלקוב: אנחנו מעניקים העדפה למשפחות חד הוריות, גם מבחינת הניקוד המשפחות זוכות לניקוד מוגבר.

חיים פיאלקוב: גם לגבי הסיוע בשכר דירה הניקוד אוטומטית גבוה יותר.

חיים פיאלקוב: אבל אחרי ככלות הכל הסיוע שמקבלים הוא סיוע מוגבל.

חיים פיאלקוב: ואני רוצה בכל זאת להציג עכשיו קצת מה שהמשרד עושה.

חיים פיאלקוב: נכון הוא שהכניסה לדיור ציבורי נעשית יותר ויותר קשה.

חיים פיאלקוב: המלאי מצטמצם, בין היתר, אולי בעיקר הודות למכירת דירות בדיור ציבורי, והמלאי הצטמצם.

חיים פיאלקוב: נמכרו כעשרים וחמש אלף יחידות דיור.

חיים פיאלקוב: עשרים וחמש אלף יחידות דיור נמכרו מסוף 99', אנחנו השקענו חלק, אני חושב לא מספיק, השקענו בהרחבת המלאי, בחידוש המלאי, וברור שאם היינו לוקחים חלק גדול יותר של ההכנסות לטובת פתרונות חדשים אז המלאי היה גדל, אבל כדי שלא תהיה שום אשליה אנחנו מוכרים את הדירות בהנחה ממוצעת שמגיעה לשבעים, אולי אפילו יותר במצטבר, והדירות מלכתחילה השומה היא נמוכה, כך שגם אם היינו לוקחים את כל ההכנסות בניכוי ההוצאות ומשקיעים את כל הכסף בדירות, אולי היינו יכולים לרכוש עשרה אחוז ממה שאנחנו מוכרים.

חיים פיאלקוב: שלא תהיה אי הבנה.

ליה שמטוב: סליחה, חידוש המלאי זאת אומרת אתה מתכוון לשיפוצים למלאי הקיים.

חיים פיאלקוב: או לרכישה או לפתרונות אחרים, ואני אגע בזה עוד שנייה.

מרינה סולודקין: אני אגיד לך שעמדנו כמו על בריקדות ב-99' מול החוק שאמרו דיור ציבורי, ולמעשה הפרטת הדיור הציבורי לידיים פרטיות.

מרינה סולודקין: וידענו שלא יהיה.

מרינה סולודקין: מכרו עשרים וחמישה אלף ובנו עשרים וחמישה אלף.

מרינה סולודקין: ולצערי הרב הנבואה השחורה התממשה, ואנחנו יושבים כולנו, וגם אתם, שקשה מאוד, במקום להרחיב את המלאי של דירות הוא הצטמצם.

חיים פיאלקוב: חבר הכנסת רן כהן כתב לאחרונה ספר על המאבק לדיור ציבורי, והוא ציטט דברים מישיבות הוועדה, דווקא גם מזכרוני וגם ממה שהוא כותב הנבואה השחורה היתה יותר מטעם נציגי משרד השיכון, שאמרו שלא יהיו דירות, ולא כל כך חברי הכנסת.

מרינה סולודקין: אתה לא יודע איזו תקרית היתה במליאה.

חיים פיאלקוב: בכל אופן העובדה שהדירות נמכרו והמלאי לא התחדש, בודאי לא בהיקפים הדרושים.

חיים פיאלקוב: אנחנו מעניקים העדפה למשפחות חד הוריות אבל יש רשימת המתנה ארוכה מאוד.

חיים פיאלקוב: באזור המרכז לגבי הותיקים הרשימה מגיעה לסדר גודל של אלפיים חמש מאות משפחות שממתינות בתור, ויש יישובים ספציפיים שהתור הוא של שנים.

חיים פיאלקוב: אנחנו יזמנו מהלך, וישראל שוורץ עומד מאחורי היוזמה, ליצור אופציה ומסלול חלופי למשפחות, גם חד הוריות אבל כלל המשפחות שזכאיות לדיור ציבורי, פנינו אליהן והתחלנו בפיילוט שהצליח, אנחנו עכשיו מרחיבים, בתאום עם האוצר, אנחנו קוראים לזה שכירות ארוכת טווח.

חיים פיאלקוב: בעצם אנחנו מוסיפים תוספת משמעותית לשכר דירה, תלוי לפי מספר נפשות ויכול להגיע עד אלפיים מאתיים שקל, אם מדובר במשפחה גדולה.

חיים פיאלקוב: משפחות חד הוריות בדרך כלל הן משפחות קטנות.

ליה שמטוב: ומה קורה עם משפחות חד הוריות עם ילד אחד או שניים?

חיים פיאלקוב: אני דילגתי על זה מכיוון שזה מופיע כאן בחומר שחולק לכם.

חיים פיאלקוב: הזכאות של להיכנס לדיור ציבורי לפי הכללים למשפחה חד הורית עם הכנסה נמוכה עם שלושה ילדים.

חיים פיאלקוב: ולכן באופן פורמלי, אמנם יש מקרים יוצאי דופן, וישראל יושב במספר ועדות חריגים, לטפל במקרים גם של משפחות חד הוריות עם הכנסה נמוכה עם פחות משלושה ילדים, שיש נסיבות נוספות, ויש אישורים, אבל ככלל הזכאות להיכנס לדיור ציבורי במשפחה חד הורית מוענקת למשפחה עם שלושה ילדים.

חיים פיאלקוב: בכל מקרה מי שזכאי, בין אם זה לפי הכללים ובין אם זה לפי ועדת חריגים יכול ליהנות ממסלול של שכירות ארוכת טווח.

חיים פיאלקוב: פנינו לכל משפחה שזכאית, אני כרגע לא יודע את המספר המדוייק מתוך המשפחות הזכאיות כמה מהן חד הוריות, אבל פנינו לכולם.

מרינה סולודקין: מר פילאקוף, עוד פעם, אני כל הזמן מטפלת בנושא הזה ולא ידעתי, אתה אומר שלמשפחות חד הוריות רק עם שלושה ילדים יש גם זכות של שכירות ארוכת טווח?

חיים פיאלקוב: זכאיות של משרד השיכון.

חיים פיאלקוב: אם מדובר במשפחה שזכאית לדיור ציבורי, בין אם לפי הכללים ובין אם לפי ועדת חריגים, המסלול האופציונלי של שכירות ארוכת טווח נפתח בפניהם.

ליה שמטוב: בכמה כסף מדובר?

חיים פיאלקוב: משפחה שהיא זכאית אם היא משפחה עם פחות ילדים היא יכולה באזור מרכז הארץ בסדר גודל של אלף שבע מאות חמישים שקלים.

חיים פיאלקוב: אם מדובר במשפחה גדולה, כלומר ארבעה ילדים ויותר, היא יכולה להגיע לסיוע של אלפיים מאתיים שקל.

חיים פיאלקוב: אנחנו מבקשים ממשפחה כזאת בעצם לצאת מהמסלול, מרשימת ההמתנה, לתקופה, בפיילוט התקופה היתה עשר שנים, עכשיו אנחנו מקצרים את זה לחמש שנים.

ליה שמטוב: זה אתה אומר רק שכירות במרכז הארץ?

חיים פיאלקוב: במקומות שאין דירות.

חיים פיאלקוב: ביישובים שיש מלאי של דירות אין טעם ליצור, אבל אני רוצה להדגיש, גם במרכז הארץ משפחה שאומרת אני רוצה להמתין, קשה לי, אולי אני מספר חמישים אבל זה "רץ", אז אנחנו לא מחייבים את המשפחות האלה, מאפשרים להן, בפיילוט היתה הצלחה, יותר מעשרים אחוז מהמשפחות שהיו זכאיות לדיור ציבורי בחרו במסלול של שכירות ארוכת טווח, מכיוון שהגיעו למסקנה שזה מהיר יותר, נותן להם את הגמישות לבחור איפה הם רוצים לגור, והם בחרו במסלול.

ליה שמטוב: על כמה משפחות מדובר בפיילוט?

חיים פיאלקוב: מאתיים חמישים.

חיים פיאלקוב: לא רק חד הוריות, כל המשפחות.

מרינה סולודקין: מר פיאלקוף, רק שאלה אחת אני רוצה לשמוע, איזה שר נתן את הרעיון של שכירות ארוכת טווח.

מרינה סולודקין: שרנסקי ואחר כך מאיר שטרית.

ישראל שוורץ: ההיסטוריה, שרנסקי לגבי עולים קשישים ויצחק הרצוג התחיל את העניין לזכאי הדיור הציבורי.

ישראל שוורץ: זה בשביל ההיסטוריה.

מרינה סולודקין: אבל את יודעת, צריכים להודות לאנשים שעשו, בגלל מה, אז אומרים שכולם לא עושים כלום.

מרינה סולודקין: היו אלה שעושים אבל לא תמכו בהם, והיו אלה שהיו מאוד מאוד אדישים, שלוקחים להם תקציבים, זכויות, מענקים, כל מיני דברים.

מרינה סולודקין: בפוליטיקה מאוד חשוב זכרון ארוך.

ליה שמטוב: כן, אבל זה לא במציאות.

חיים פיאלקוב: אנחנו כפי שאמרנו בדיונים עם משרד האוצר, עם אגף התקציבים.

חיים פיאלקוב: הגענו למסקנה משותפת שהמסלול הזה הוא חיובי, הוא מאפשר גמישות, לכן הפקנו לקחים והגענו בעצם לתיקונים שאמורים להרחיב את היריעה, להקל על המשפחות.

חיים פיאלקוב: לדוגמא ראינו שההתחייבות לעשר שנים היא מכבידה, אחרי שעשינו ניתוח למה אנשים לא מצטרפים.

חיים פיאלקוב: אז מתוך הבנה משותפת עם אגף התקציבים.

ליה שמטוב: הפיילוט הוא ממתי?

חיים פיאלקוב: התחלנו בשלהי 2006, תחילת 2007.

חיים פיאלקוב: עכשיו אנחנו בעצם בדור החדש של התכנית, אנחנו רוצים לעגן את זה בתוך תפיסה שזה חשוב להיות תכנית יציבה, כפי שעשינו אשתקד.

ליה שמטוב: איך חד הורית יודעת על זה?

חיים פיאלקוב: בפעם האחרונה, ואנחנו נחדש את זה, אנחנו הוצאנו מכתבים לכל משפחה ומשפחה שזכאית, אמרנו שיש מסלול חדש ואנחנו מכיוון שהתנאים עכשיו השתנו נעשה פעולה דומה ליידע אותם, כדי שכל מי שזכאי לכך יוכל לשקול ולבחור.

מרינה סולודקין: אני עוד פעם רוצה לחדד, ממתי הדבר הזה?

ישראל שוורץ: פעם קודמת זה היה, כמו שאמר חיים בערך בתחילת 2007, והנגלה שיש בה את ההורדה לחמש שנים ואת הגדלת הסיוע למשפחות עם ארבעה ילדים ויותר תצא תוך שבועיים או משהו כזה.

ישראל שוורץ: כל אחד מקבל מכתב, עם מספר טלפון של פקיד שמטפל בו, שהוא יכול לשאול אותו.

מרינה סולודקין: משפחות חד הוריות עם שלושה ילדים שגרות במרכז.

ליה שמטוב: והחוזה בין מי למי?

ישראל שוורץ: יש היום בשוק החופשי בין שלוש מאות חמישים לארבע מאות אלף דירות שמושכרות בשוק החופשי, שזה מלאי אדיר.

ישראל שוורץ: מתוך מחקר שנעשה אצלנו מדובר בדירות שלא כל שנה מחליפים דיירים, להיפך, אם בעל הבית יש לו דייר טוב הוא רק שמח.

ישראל שוורץ: כלומר שבעצם יש בפועל מלאי דירות גדול שאפשר לגור בו תקופות ארוכות יחסית.

ישראל שוורץ: לא כל שנה צריך לעבור דירה.

ישראל שוורץ: לפי דעתי כל הדיבורים על חידוש בנייה ציבורית, אז זה נכון שדיור ציבורי זה הפתרון הכי נוח וטוב, מתוך הכרת המציאות הפתרון שיהיה הפתרון הזמין והאפשרי זה הגדלת הסיוע בשכר דירה לתקופות, המודל של שכירות ארוכת טווח, דרך אגב גם בארצות הברית זה פועל, בעולם המערבי זה המסלול שפועל, אנחנו מקווים שיחד עם משרד האוצר נוכל לתגבר את זה.

ישראל שוורץ: אנחנו עושים פיילוט לחמש שנים, עד עכשיו זה מצליח, ואני מקווה שנוכל לתגבר כדי שבאמת משפחה שמוגדרת כזכאית לא תצטרך להיות בתור שבע שנים אלא תוכל ללכת ולשכור דירה ולא כל שנה לבוא לוועדות, וכן ולא.

רחל אגמון: למה זה ירד מעשר לחמש?

ישראל שוורץ: כי עשינו בדיקה בקרב המשפחות פרטנית בטלפון ושאלנו אותן למה אתן לא לוקחות את זה.

ישראל שוורץ: אחת הסיבות העיקריות שלא רצו, אמרו עשר שנים זה המון זמן.

ישראל שוורץ: אז הורדנו לחמש.

ליה שמטוב: רחל, חד הורית עם שלושה ילדים, ותלוי באיזה גילאים ילדים, כשמגיעים לאיזה שהוא גיל מסויים, שמונה עשרה, עשרים ואחד, היא כבר לא מפסיקה להיות חד הורית.

ליה שמטוב: אז עקב זה היא עושה את החשבון שבתוך עשר שנים היא כבר תהיה בודדה ולא יגיע לה בכלל שום דבר.

ליה שמטוב: המדינה מסבירה, כותבים מכתבים, שולחים מכתבים, מפרסמים, גם בטלויזיה וגם ברדיו, ובכל זאת יש חד הוריות ויש קשישים ויש נכים שמגיעים למשרד ושואלים מה מגיע לי.

ליה שמטוב: לא שומעים, לא קוראים, לא יודעים.

ליה שמטוב: אז גם אתם הגעתם לפה, תשמעו פה וגם תוכלו להסביר.

רחל לוי: אני מתנצלת בשם של אלה שלא יודעים לקרוא ושלא מבינים כל כך מה הזכויות שלהם.

רחל לוי: אני מתנצלת בשם.

ליה שמטוב: אז עקב זה יש את הארגונים שקמו כדי לעזור לאנשים האלה.

ליה שמטוב: בואו נשמע את משרד השיכון.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר שזה בשורות שאנחנו שמענו מפי נציגים של משרד השיכון, ואנחנו עם ארגונים של משפחות חד הוריות עכשיו יודעים על זכות חדשה.

מרינה סולודקין: דבר שני, מחכים למכתבים, אני מבינה שבעוד שבועיים, חודש, יהיו מכתבים לזכאים.

מרינה סולודקין: אבל מה שאני אומרת לראשי הארגונים תיזכרו.

מרינה סולודקין: בגלל שנכנסתי לאותו תהליך עם חד הוריות בנושא זכות ללמוד בלי לאבד את המלגה, ו מה קרה, שלחו את המכתבים, אבל כנראה לאנשים אחרים, והשתמשו בזכותן רק שש עשרה נשים חד הוריות מתוך אלפים שאנחנו מכירים שיש לנו.

מרינה סולודקין: אז בגלל זה קודם כל ערנות חברים.

ליה שמטוב: חוץ מזה שחד הוריות מחליפות דירות, ולא תמיד המכתבים מגיעים.

חיים פיאלקוב: אני רוצה לעצור לשנייה לומר, אנחנו לא חושבים שהמצב טוב, ואני הולך לומר עוד נקודה חיובית, אבל שלא תהיה אי הבנה שאנחנו חושבים שהמצב של משפחות רבות מצב מעולה.

חיים פיאלקוב: אבל במסגרת האילוצים התקציביים מנסים לעשות פעילות של התייעלות ולהביא לשיפורים של קבוצות איפה שהמצוקה היא באמת קשה.

ליה שמטוב: זו מדיניות מאוד נכונה.

חיים פיאלקוב: לגבי השתתפות בשכר דירה, ב-2003 התקבלה החלטת ממשלה להקטין את ההשתתפות בשכר דירה לגבי מצטרפים.

חיים פיאלקוב: גם בנושא המשכנתאות אבל גם להקטין את ההשתתפות בשכר דירה בערך בחצי.

חיים פיאלקוב: ולגבי משפחות חדשות.

חיים פיאלקוב: השנה, זה התחיל אשתקד וגם השנה, שוב הגענו להבנה חיובית עם משרד האוצר, זה היה יוזמה שקידם השר בוים השנה, ואנחנו העלינו את ההשתתפות בשכר דירה מחמש מאות שלושים ושישה שקלים לשבע מאות שבעים וארבעה שקלים באזורי מרכז הארץ, איפה ששכר הדירה גבוה הרבה יותר.

חיים פיאלקוב: אנחנו יודעים שמי ששוכר דירה בפריפריה משלם פחות, במרכז הארץ, תל אביב, ירושלים וכו' שכר הדירה מאוד גבוה, ולכן עשינו תיגבור מסויים לגבי מי ששוכר במרכז הארץ.

חיים פיאלקוב: זה סיוע לכל מי שזכאי להשתתפות בשכר דירה.

חיים פיאלקוב: יש בסך הכל כמאה ארבעים אלף משפחות שמקבלות השתתפות בשכר דירה.

חיים פיאלקוב: יש הרבה מאוד עולים, גם עולים קשישים, יש גם משפחות חד הוריות וקבוצות נוספות שעולות על הכללים.

חיים פיאלקוב: בכל מקרה אנחנו העלינו את זה, יש עוד דיונים עם האוצר ב-2009 להעלות עוד תוספת.

חיים פיאלקוב: יש הסכמה.

חיים פיאלקוב: בשיחות עם משרד האוצר הגענו להבנה שהקיצוץ שהיה ב-2003 הוא היה אולי קשה מידי, אולי בנסיבות העניין.

חיים פיאלקוב: בכל מקרה יש הסכמה, זה עוד לא מחזיר אותנו לסכום שהיה לפני כן, אבל זה במגמת שיפור.

חיים פיאלקוב: אנחנו יודעים ששכר דירה בשוק הפרטי, אנחנו עוקבים אחרי זה, שכר דירה עולה במרכז הארץ, ביישובים העירוניים זה עולה במיוחד, וזה בוודאי מכביד על המשפחות.

חיים פיאלקוב: זו תוספות שאנחנו מנסים לעשות והגענו להבנה כדי להקל.

ליה שמטוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת יעקב כהן, אני מברכת אותך אצלנו בוועדה.

ליה שמטוב: אני רציתי פשוט לשאול לגבי השכר דירה, עקב הסכומים הקטנים לא כל חד הורית יכולה להרשות לעצמה להשכיר דירה.

ליה שמטוב: אבל בתקציב כשבונים את התקציב בכל זאת אומרים מאתיים אלף משפחות כאלה, אז אנחנו נתקצב לשנה סכום מסויים.

ליה שמטוב: איפה הכסף הזה, מה קורה עם הכסף הלא מנוצל?

חיים פיאלקוב: כל השיטה של תכניות הסיוע, זאת שאלה שחוזרת כל הזמן, גם לגבי משכנתאות וגם לגבי שכר דירה, זה קצת דומה לשיטה התקציבית של נניח קצבאות ילדים.

חיים פיאלקוב: במובן הזה שברגע שנקבעת זכאות, אנחנו מעלים את הסיוע בשכר דירה עכשיו ואנחנו מעריכים, עושים דיונים ומעריכים שכתוצאה מהעלאת הסיוע בשכר דירה אנחנו מעריכים שחמש מאות משפחות חד הוריות יצטרפו למעגל וזה יעלה עשרה מיליון שקלים.

חיים פיאלקוב: גם אם בדיעבד אנחנו מגלים שלא הצטרפו חמש מאות אלא חמשת אלפים האחריות של משרד האוצר להביא את הכסף.

חיים פיאלקוב: אין מצב שתבוא משפחה חד הורית ונגיד לה גברת, מצטערים, את החמש מאות ואחד.

ליה שמטוב: ואם זה הפוך?

חיים פיאלקוב: אם זה לצד אחד הולך ככה אז גם לצד השני זה הולך ככה.

חיים פיאלקוב: אם יבואו לא חמש מאות אלא חמישים, אותו דבר.

חיים פיאלקוב: כלומר בעצם ברגע שנקבעות ההחלטות משרד האוצר הוא בעצם אחראי, לטוב ולרע.

חיים פיאלקוב: ככה זה עובד, ואני חושב שטוב שזה עובד ככה.

יעקב כהן: כבוד גבירתי היושבת ראש, כבוד המנכ"ל הנכבד, ידידי מר שוורץ, חברים נכבדים, כמו ששמענו מהמנכ"ל אני חייב להגיד שהם עושים כל מה שביכולתם.

יעקב כהן: ובמגבלות שהם מוכתבים מהאוצר.

יעקב כהן: וכיוון שהמצוקה ידועה, וכמו שאנחנו יודעים הבעיה של חד הוריות והבעיה של כלל האוכלוסיה, אני אתמול דיברתי על זה מעל במת הכנסת קצת, הגישו חוק לצער בעלי חיים, שמסתובבים כלבים וחתולים משוטטים ברחובות.

יעקב כהן: אמרתי להם אני בשביל החוק, יש לזה כל מיני מגבלות, אבל אני מאוד מעריך את מידת הרחמים של מציעי החוק שדואגים לדיור לחתולים ולכלבים, אבל אני מבקש שמידת הרחמים הזאת תתגלגל גם עלינו וגם ידאגו לקורת גג לבעלי החיים האלה, החד הוריות, והזוגות, רבבות זוגות שאין להם קורת גג, גם ידאגו להם, שהולכים על שתיים.

יעקב כהן: מה אני רוצה לומר, רבותיי, אנחנו צריכים להתמקד.

יעקב כהן: הבעיה ידועה, רבבות זוגות לא יכולים לרכוש דירות משלהם, המצב לדעתי מה שנוצר בחצי שנה האחרונה, זה יהיה דבר בלתי שגרתי להגיע לדיור.

יעקב כהן: חוץ ממי שרוצה ללכת לערד, ואני אומר שהרבה מאצלנו זה המקום שאתה יכול לרכוש עוד באיזו מידת סבירות.

יעקב כהן: שם יש בעיה של פרנסה מאידך.

יעקב כהן: יכול להיות שתהיה לו דירה והוא ישב בבית.

יעקב כהן: אבל דיור זה נהיה דבר בלתי שגרתי.

יעקב כהן: ומי שלא יקבל מעטפות לא יודע אם יוכל להגיע לדיור.

יעקב כהן: אז הפתרון הוא, צריכים להגיע בינתיים לשכר דירה.

יעקב כהן: קודם כל לשמחתנו השנה, אחרי דרישת המנכ"ל והשר ומר שוורץ, שמאוד רגישים לנושא, העלו מחמש מאות שלושים לשש מאות ארבעים ולשבע מאות, תלוי איפה, תלוי מה, תלוי מי.

יעקב כהן: אבל מה שהמנכ"ל אמר שזה יותר ממה שהיה ב-2004, על זה אני קצת חולק, מספרית זה באמת יותר, אבל מעשית האחוז שזה משתתף בחלק מהשכר דירה זה לא יותר, למה שאם ב-2004 חמש מאות שלושים שקל נגיד היה חמישים אחוז מעלות השכר דירה אז היום זה עשרים אחוז, גם שהשכר דירה עלה בכפול.

יעקב כהן: אז לכן המצב הוא נהיה עוד יותר קשה, עם כל ההקלה שפעלו אנשי משרד השיכון.

יעקב כהן: לכן גבירתי יושבת הראש, היהודים האלה רוצים בכל נפשם ומאודם לעזור.

יעקב כהן: אתם פורצים לדלת פתוחה.

יעקב כהן: אם אתם רוצים להזיז עניינים תקראו לאוצר, תדברו באוזני האוצר, תביעו את הזעקה, ושם הכתובת, הם יוכלו, אולי יהיה להם יותר קל.

יעקב כהן: כמובן יש לי גם כן ויכוח איתם בדבר אחר אבל זה אני לא אעלה עכשיו, עם כל הרגישות והעזרה שלהם, אבל אני לא אעלה את זה כאן.

יעקב כהן: אני רוצה לומר דבר אחד, אם רוצים להזיז עניינים אתם צריכים לקרוא את אנשי האוצר, שלצערנו בעצם אנשי האוצר הם המנהלים את כל משרדי הממשלה במדינתנו.

ליה שמטוב: תודה רבה חבר הכנסת יעקב כהן.

ליה שמטוב: נמצאת פה נציגת האוצר יעל מבורך.

ליה שמטוב: אני רוצה לשמוע מה האוצר אומר.

יעל מבורך: עלו פה בעצם כמה נקודות.

יעל מבורך: אני חושבת שכדאי שאנחנו נתמקד לא בשאלה הרחבה יותר.

יעל מבורך: קודם כל יש כמובן סוגיות תקציביות, של מגבלת תקציב, של החלטות הממשלה, של מחוייבויות הממשלה לשנת 2009 וגם מעבר לזה.

יעל מבורך: וזה משהו שאנחנו מתמודדים איתו וחיים איתו כל היום וזה כמובן נמצא תמיד ברקע.

יעל מבורך: מעבר לכך יש גם סוגיות עקרוניות.

יעל מבורך: יש לנו איזו שהיא מחלוקת עקרונית מקצועית עם משרד השיכון לגבי למשל התרומה של השימוש בכלי המענקים, האפקטיביות שלו.

יעל מבורך: אני חושבת שאת זה אנחנו צריכים לשים בצד ולהתמקד בסוגיה שלשמה התכנסנו פה, שזו הסוגיה של החד הוריות.

יעל מבורך: וכל הכלים שעומדים לפני משרד השיכון לסיוע בדיור חד הוריות מקבלות העדפה מובהקת.

יעל מבורך: וזאת שאלה, כי הצרכים שאיתם מתמודד המשרד והנזקקים הם גדולים.

יעל מבורך: אני מעלה איזו שהיא שאלה פה לחלל האויר, יש לנו משפחות שמקבלות סיוע ממשרד השיכון, משפחות מרובות ילדים, עשר נפשות, אז יש צרכים נוספים שצריך לזכור, כשאנחנו מדברים על חד הוריות עם ילד אחד או שניים או שלושה.

יעל מבורך: אין לזה תשובה חד משמעית.

יעל מבורך: אני אומרת, אלה הסוגיות שאיתן מתמודד המשרד ואנחנו מנסים לעזור כמה שאנחנו יכולים.

יעל מבורך: לגבי הלוואות לדיור, היתה פה איזו שהיא הערה לגבי האפקטיביות של ההלוואות לרכישת דירה.

יעל מבורך: ההלוואה שניתנת היום בסיבסוד בארבעה אחוז לזכאים היא הלוואה יותר טובה מהתנאים בשוק.

ליה שמטוב: איזה תנאים בשוק?

יעל מבורך: להלוואה ברכישה רגילה.

יעל מבורך: הריבית הממוצעת יותר גבוהה.

ישראל שוורץ: האמת היא, לחלופות שהמשרד נותן ולאופי הזכאים, הזכאים שלנו לא אילי הון.

ישראל שוורץ: אז אולי אני יכול לקבל בארבעה אחוז.

ישראל שוורץ: אבל כשבא זכאי חלש הבנק ייתן לו ביותר.

ישראל שוורץ: כי הסיכון אצלו יותר גבוה.

ישראל שוורץ: ולכן ארבעה אחוז ללא חזקים זה יותר טוב מאשר בשוק.

ישראל שוורץ: אני לא אומר שזה מה שצריך להיות, אני לא אומר שזה מספיק, אבל זה יותר טוב מאשר בשוק.

יעל מבורך: לראיה גם המימושים, זאת אומרת זכאים רואים שמי שזכאי לקבל את ההלוואה מממש אותה.

יעל מבורך: זאת אומרת שהיא כן אפקטיבית.

אסתר שי: איזה בנק נותן הלוואה לחד הורית שמקבלת הבטחת הכנסה?

ליה שמטוב: זה משהו אחר.

ליה שמטוב: היא צריכה ערבים.

ליה שמטוב: תשמעו, היום זה לא רלוונטי גם את הארבעה אחוז, אם אין מענקים, אם אין הלוואות מקום, אם אין הטבות, גם עם ארבעה אחוז, מאתיים אלף שקל, חמש מאות אלף שקל, חד הורית לא יכולה לעמוד בזה.

ישראל שוורץ: חד הורית עם הבטחת הכנסה, שלא תקנה דירה.

ישראל שוורץ: היא רק תסתבך.

אסתר שי: שלא תחיה.

ישראל שוורץ: זה את אמרת.

ליה שמטוב: אנחנו בסך הכל יש לנו עוד פחות משעה.

ליה שמטוב: יש פה גם את הנהלים החדשים שאנחנו לא ידענו וכנראה אתם גם.

יעל מבורך: אני רק אגיד עוד משפט אחד באמת לסיכום.

יעל מבורך: בנוסף כמו שאמרתי לכללים הקיימים, שנעשה איזה שהוא מיקוד ואיזו שהיא תשומת לב מיוחדת לאוכלוסיה הזאת, כמו שאמר המנכ"ל יש לנו חשיבה משותפת כל הזמן על פתרונות במסגרת הכלים הקיימים, שהם טובים יותר והם יעילים יותר והם מוציאים מכל שקל שולי פתרון יותר אפקטיבי.

ליה שמטוב: יעל, אנחנו נשמע עכשיו חד הורית, עם שלושה ילדים, ונראה על מה את מדברת.

ליה שמטוב: יכול להיות שהמציאות היא אחרת ממה שאת מדברת.

ליה שמטוב: ובכל זאת האוצר צריך להבין שלא כל חד הורית היא עם עשרה ילדים.

ליה שמטוב: זה מדובר על יותר משמונים אחוז שזה ילד אחד או שני ילדים.

ליה שמטוב: וחוץ מזה, כמו שאמרתי, עוד קבוצה שהצטרפה שהם אחרי עשר שנים, הם כבר ותיקים, והם הצטרפו, ואין להם לקבוצה הזו להרבה משפחות חד הוריות עולות שיש להם שלושה וארבעה ילדים.

ליה שמטוב: זה אולי אחוז קטן ביותר.

ליה שמטוב: אז גם צריכים לחשוב על זה, כי בכל זאת מה שאנחנו רואים היום, את המלאי דירות לא קיים בכלל.

ליה שמטוב: סיוע מה שנותנים מחמש מאות לשבע מאות שקל, וכשצריכים לשלם אלפיים ואלפיים חמש מאות שקל עבור שכר דירה השבע מאות שקל לא כל כך עוזרים.

ליה שמטוב: זה בעיות נוספות כי חד הורי שלא יכול להשכיר דירה הוא גר עם עוד מישהו.

ליה שמטוב: אם זה עם ההורים אז עוד חצי נחמה, אולי הורים קצת עוזרים, הורים קשישים שהם צריכים עזרה.

ליה שמטוב: אם אין הורים יש בעיה.

ליה שמטוב: ואם כן עם ההורים גרים, איפה הפרטיות, איפה הפרטיות של הילדים.

ליה שמטוב: כל הדברים האלה צריכים לחשוב קצת, לא רק לחסוך בכסף.

ליה שמטוב: צריך קצת לחשוב, יש עוד קבוצות שצריכים את העזרה.

רחל אגמון: שמי רחל אגמון, עובדת סוציאלית, מפקחת ארצית במשרד הרווחה, אחראית בין השאר על תכניות למשפחות חד הוריות.

רחל אגמון: אני מתחברת היטב דווקא לדברים של יעל מהאוצר שהיא העלתה את הסוגיה של המענקים, מה זה עושה לבנאדם כשהוא מקבל מענקים.

רחל אגמון: איפה החלק שלו.

רחל אגמון: ופה אני מתחברת לתפקיד שלנו, התפקיד שלנו במשרד הרווחה אנחנו רואים את השורה התחתונה, כלומר המשפחות החלשות יותר, אם זה משפחה עם ילד אחד או עם חמישה ילדים, אני חושבת שהמספרים שאתם הצגתם, אני לא מכירה אותם, אני לא חושבת ששמונים אחוז, למרות שמקרב העולים יש הרבה מאוד משפחות חד הוריות, אבל אני לא חושבת ששמונים אחוז המשפחות החד הוריות הן עם ילד אחד.

רחל אגמון: אני לא רואה את זה ככה, אבל אין לי לפניי את המצגת שהכנתי.

ליה שמטוב: ארבעה עשר אחוז הם עם שלושה ילדים.

ליה שמטוב: זה הנתון של הסטטיסטיקה.

רחל אגמון: הנתונים שיש לי מגיעים מהביטוח הלאומי.

רחל אגמון: קיבלתי אותם במרץ 2008.

רחל אגמון: זה לא נמצא על ידי, אני לא רוצה לזרוק.

רחל אגמון: אבל בואו ניכנס לעניין.

רחל אגמון: המסר שאני רוצה להגיד כאן לחברי הוועדה וגם לנציגים של הארגונים והנכבדים הנוספים.

רחל אגמון: המסר שאני רוצה להגיד שאנחנו כמשרד הרווחה מסתכלים על המשפחה, כלל צרכיה וכלל צרכים של כל חבריה, וכשאני שמעתי, לצערי אני דווקא בקשר עם ישראל, אנחנו שנינו מעל שלושים וחמש שנה במשרדינו, הוא בשיכון ואני ברווחה, לא ידעתי על התכנית של השכירות הממושכת, שהיא באמת באמת, אני ממש שמחתי, נותנת יציבות.

רחל אגמון: כי כשאנחנו מדברים על משפחות חד הוריות אנחנו מדברים על משפחות שיש שם מאות ילדים, שגדלים בתנאים קשים.

רחל אגמון: זה דבר ראשון.

רחל אגמון: אין פה נציגים מהתמ"ת, אבל מישהו מכם שעוקב, גם הארגונים וכולם, עוקבים אחרי הפעילות של התמ"ת, אנחנו יודעים שיש פריצת דרך אדירה בכל העשייה עם ולמען משפחות חד הוריות בכל הנושא של השתלבות בתעסוקה, של השתלבות בהכשרה, כולל לימודים באוניברסיטה.

מרינה סולודקין: את מתכוונת לויסקונסין?

רחל אגמון: לא, אני ממש לא מתכוונת לויסקונסין.

רחל אגמון: אני מתכוונת לתכנית שמובילה אותה האחראית על הנושא הזה, זאת ניצנית דמביץ, שאתם בוודאי קיבלתם את כל הפרוספקטים, אני אשמח לשלוח פרוספקטים בדיוור ישיר, כי זה לא אנחנו, זה לא התקציבים שלנו.

רחל אגמון: אבל התכנית הזאת היא בעיקר מדברת על זה שהתמ"ת בתכניות דואגים למעטפת.

רחל אגמון: כלומר אישה מבית שמש, אמא לחמישה ילדים, או שלושה, או אחד, לא משנה, רוצה ללמוד בקורס בירושלים, או לעבוד בגן בירושלים או בכל עבודה אחרת, והיא צריכה לצאת מהבית ברבע לשבע ולחזור בחמש, מימון וארגון וסידור המערכת של מענים לילדים וכל זה.

רחל אגמון: אז אני חושבת שפה נעשית עבודה, גם של משרד השיכון וגם של משרד התמ"ת, שיוצאים ממש בתכניות מאוד מאוד אטרקטיביות.

רחל אגמון: הבשורה שאני רוצה להגיד, אנחנו במשרד הרווחה לצערי הרב עוד אין לנו תקציב צבוע בתכניות שלנו למשפחות חד הוריות, שזה בעיקר תכניות העשרה של קבוצות, קבוצות תמיכה, קבוצות תמיכה שיוציאו את האנשים מהקטע של אי שליטה על החיים שלהם לחיים של משמעות ,שליטה על החיים, ואז גם המענקים מקבלים נופך אחר, סגנון אחר ומשמעות אחרת.

רחל אגמון: כי אני חוזרת ואומרת, במשפחות האלה גדלים מאות אלפי ילדים שמחר הם עצמם יהיו בעלי משפחות, ואזרחי מדינת ישראל, וחיילים וכו'.

רחל אגמון: השורה האחרונה, בימים אלה יוצאת חוברת, שאני הבטחתי עוד כשהיה היושב ראש הקודם גדעון סער, לפני כמה חודשים כאן.

רחל אגמון: החוברת נמצאת בהדפסה, ואני מייד אשלב בחוברת את הנושא של שכר דירה ממושך לטווח ארוך, כי זה באמת הפתעה, אני ממש מופתעת שאני לא ידעתי את זה.

רחל אגמון: לשלב את זה בחוברת.

רחל אגמון: החוברת שתצא תוך חודש חודשיים מקסימום היא מחזיקה את כל הזכויות של המשפחות החד הוריות, בכל ההיבטים, כולל היבטים משפטיים.

רחל אגמון: לידיעת כולם.

רחל אגמון: ועוד משפט אחד, ביטוח לאומי הוציאו לפני כמה חודשים חוברת מאוד מאוד יפה ואסטטית וידידותית למשתמש לזכויות המשפחה החד הורית.

רחל אגמון: ועוד שורה אחרונה, אנחנו עוסקים בסוגיה, ואין לנו לזה תשובה חד משמעית, איך לעזור למה שמטריד אותך, במיוחד זאת שמצביעה כרגע, הנושא של מיצוי זכויות והיכולת לממש את מיצוי הזכויות.

ליה שמטוב: כל החוברות שיוצאות יוצאות בכמה שפות?

רחל אגמון: התשובה לגבי השפות, החוברת יוצאת בעברית.

ליה שמטוב: סליחה, פה נמצאים נציגים של משרד השיכון, לכל אחד מאתנו יש עוד תכניות, כל אחד עובד וכל אחד עסוק.

ליה שמטוב: אז גם הם צריכים לצאת וקצת להיות בשקט ואנחנו נשמע, אנחנו שמענו היום דברים חדשים שגם משרד הרווחה הם לא ידעו מה קורה במשרד השיכון.

ליה שמטוב: אז כדאי לשמוע.

מרינה סולודקין: יש לי הערה, אם כל כך טוב, אז למה יש לנו התאבדויות.

מרינה סולודקין: אני אומרת לרחל, אם אין תכנית צבועה לחד הוריות במשרד הרווחה מי צריך לעשות את זה?

מרינה סולודקין: בטח שאני יכולה לכתוב לשר.

רחל אגמון: דווקא השר שלנו מאוד אכפת לו, ולכן אני אומרת שזה אוטוטו הולך, אחרת לא הייתי מעלה את הנושא.

רחל אגמון: ולשאלתך, שפות, החוברת מיועדת למשפחות עצמן.

רחל אגמון: כולם מכירים את החוברות הקודמות.

רחל אגמון: החוברת האחרונה יצאה בסוף 2001.

רחל אגמון: החוברת הזאת מיועדת למשפחות עצמן, לאנשי מקצוע ולכל אחד.

רחל אגמון: שאלתך על השפות, החוברת יוצאת בעברית, משרד הקליטה מוציא אותה ברוסית עם הלוגו שלנו בהתאמה.

רחל אגמון: אנחנו מנסים הפעם להוציא גם בערבית, למרות שבסקטור הערבי יש מעט.

רחל אגמון: ובקשר לאמהרית אנחנו עוד לא יודעים בגלל שאנחנו יודעים שרובם לא קוראים את השפה שלהם.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: נציגי משרד השיכון צריכים לצאת ואני רוצה לתת את רשות הדיבור למשתתפת אצלנו, דוגמא לחד הורית שהגיעה, ואני רוצה שהיא תספר את הסיפור שלה.

לובה פודלסקין: שלום לכולם.

זויה גורנשטין: אפשר אני להגיד כמה מלים, היא חד הורית עם שלושה ילדים.

זויה גורנשטין: היא לבד בארץ, אין אף אחד.

זויה גורנשטין: עכשיו עוד כמה ימים היא בחוץ, למה שבעל הבית שלה מוכר את הדירה.

זויה גורנשטין: הוא אומר אני לא רוצה לשמוע כלום, זו דירה שלי, הכל שלי, אני זורק אותה עם משטרה בחוץ.

זויה גורנשטין: היו אתמול אולפני טלויזיה והם אמרו מה אנחנו יכולים לעשות.

זויה גורנשטין: חשבונות סוגרים בבנק, אין כסף לשלם, אין כסף לאכול, אין כלום בבית.

זויה גורנשטין: היא לבד.

זויה גורנשטין: היום כשאנחנו באים פה אני משלמת גם בשביל הכרטיס שלה, אין לה כסף בכלל.

זויה גורנשטין: אתמול הייתי בבית שלה, הילדים רעבים, היא במצב גרוע, על הפנים.

זויה גורנשטין: לא יודעים מה לעשות.

זויה גורנשטין: היא שמונה שנים בארץ.

זויה גורנשטין: היא עובדת, לא שהיא לא עובדת.

ליה שמטוב: שמונה שנים בארץ זאת אומרת היא עדיין שייכת למשרד הקליטה, אבל עם כל התור ועם כל המלאי של הדירות אני בטוחה שבעוד שנתיים היא עוברת למשרד השיכון בלי פתרון.

ליה שמטוב: השאלה שלי כמה היא מקבלת סיוע בשכר דירה.

לובה פודלסקין: תשע מאות ארבעים ושלושה שקלים.

ליה שמטוב: באיזו עיר את גרה?

לובה פודלסקין: בראשון לציון.

ליה שמטוב: וכמה השכר דירה?

לובה פודלסקין: אלפיים ושמונה מאות זה קטן.

זויה גורנשטין: אלפיים שמונה מאות זה רק דירה.

זויה גורנשטין: איפה חשמל, איפה מים, איפה הכל.

לובה פודלסקין: מביטוח לאומי אני קיבלתי תשע מאות ושש עשרה.

ליה שמטוב: זאת אומרת תשע מאות ושישה עשר שקלים זה השלמת הכנסה.

ליה שמטוב: מה המשכורת שלך?

לובה פודלסקין: שלושת אלפים שקל.

לובה פודלסקין: ארבעת אלפים שמונה מאות שקלים זאת ההכנסה.

ליה שמטוב: אלפיים שמונה מאות עולה שכר דירה.

לובה פודלסקין: שש מאות לגן לילדה במשפחתון.

ליה שמטוב: כמו שאת אמרת פה מקרה עם שלושה ילדים, שהאישה היא לא רוצה לשבת בבית, היא רוצה לעבוד.

ליה שמטוב: איפה העזרה של הרווחה?

רחל אגמון: אני לא יודעת.

רחל אגמון: אני אומרת לך שלום, יש לך קשר עם שירותי הרווחה בראשון?

זויה גורנשטין: יש תיק, יש הכל, אבל מה יכולים לעזור.

זויה גורנשטין: אני דיברתי אתמול איתה, היא אמרה שמחר אני בחוץ.

זויה גורנשטין: מה צריך לעשות.

רחל אגמון: אני לא נותנת פתרונות ככה מהשרוול.

רחל אגמון: אבל זה שהיא מחר בחוץ היא ידעה את זה גם לפני חודש או לפני חודשיים, היא לא ידעה על זה אתמול.

רחל אגמון: ולכן היו צריכים לחשוב.

רחל אגמון: אני לא יודעת איזו עבודה את עובדת, את לא חייבת להגיד לי, אבל יכול להיות שאולי כדאי לך לעבור לערד, למצפה רמון.

זויה גורנשטין: אין צ'קים, אין כסף, בנקים סוגרים, איך היא יכולה, בלי צ'קים מי נותן?

ליה שמטוב: במקרה כזה לגבי שכירות לטווח ארוך, איך היא בכלל מתחילה?

ויקטור כהנא: זה לא מקרה אחד, יש כמויות כאלה.

ליה שמטוב: זו דוגמא, אנחנו מדברים רק על הדוגמאות האלה.

ראובן אברג'יל: איך אפשר לעבור למצפה רמון כשאין לה עבודה במצפה רמון.

ראובן אברג'יל: איך היא תאכיל ילדים.

מרינה סולודקין: קודם כל אני רוצה לומר שנציגים שלכם, בראשון לציון, אחרי התאבדות, לא חושבים.

מרינה סולודקין: זה לא שהיא לא חושבת.

מרינה סולודקין: יש לה תיק, היא במחלקת הרווחה של העיר.

מרינה סולודקין: אז מישהו יושב, לא אכפת לו.

ליה שמטוב: זה לא משנה, היא ידעה את המצב שלה גם לפני חודש, גם לפני חצי שנה.

ליה שמטוב: אבל זה לא משנה.

ליה שמטוב: רואים את המצוקה, צריכים לעזור.

ליה שמטוב: ואם במשרד הרווחה ובתמ"ת יש כל כך הרבה תכניות, אנחנו מדברים על מקרים כאלה.

ליה שמטוב: אנחנו לא מדברים על מקרים שנשים עובדות ונשים עצמאיות ונשים בכלל לא מגיעות לביטוח לאומי, וכן יכולים לאפשר לעצמן לרכוש את הדירות.

ליה שמטוב: הוועדה התכנסה רק לגבי המקרים האלה.

ליה שמטוב: ואני חושבת שזה לא מקרה אחד ולא שניים.

רחל אגמון: מה שאני מציעה באופן קונקרטי, אני הלא לא אחראית על דיור.

רחל אגמון: אני אתן לגברת את הטלפון שלי, שהיא תלך לאגף הרווחה בעיריית ראשון לציון ולעובדת הסוציאלית, שיכולה לשמש גם מתווכת בין כל הגורמים.

רחל אגמון: ואם יש לה איזו שהיא שאלה שתתקשר אלי, העובדת הסוציאלית.

ליה שמטוב: נציג הקליטה לא הגיע.

ליה שמטוב: אבל אני שואלת במקרה אם היא היתה עשר שנים בארץ, במקרה שלה שיש לה חובות מפה עד להודעה חדשה, איך אפשר להביא אותה לשכירות לטווח ארוך.

ישראל שוורץ: מן הסתם אם היא היתה עשר שנים בארץ היא היתה זכאית, היא היתה מקבלת מכתב בכלל, ולא היה צריך שאני ואת נתערב.

ראובן אברג'יל: יש פה של משרד הרווחה מסמך שלה.

ליה שמטוב: את המקרה שלה הבנו.

ליה שמטוב: יש את האישורים, מגיע לה, היא זכאית לקבלת דירה.

ליה שמטוב: זה שאין במלאי דירות, אבל מגיע לה.

ליה שמטוב: משרד האוצר, אתם שומעים בכלל בישיבות שלכם על המקרים האלה, מדברים בכלל עליהם?

יעל מבורך: מה שקורה זה בדיוק מה שאמרתי מקודם.

יעל מבורך: במסגרת הכלים שיש לנו אנחנו מנסים לתת את הפתרון הכי טוב שאנחנו יכולים לתת.

אסתר שי: קודם כל אני מתנצלת שהתפרצתי מדי פעם, אני פעם ראשונה בוועדה.

אסתר שי: אני ממרכז למיצוי זכויות למשפחות חד הוריות בפסגת זאב, ירושלים.

אסתר שי: גם אני חד הורית, עם ארבעה ילדים, אבל לי היה מזל וקצת שכל שאני הצלחתי להישאר בדירה שלי כשהתגרשתי, תמורת זה שאני לא אקבל מזונות.

אסתר שי: כי ידעתי שאני אגיע למצב הזה אם אני אחלק את הדירה לשניים ואני אשלם את המשכנתא, תוך שנה שנתיים הכסף נגמר והייתי צריכה לשבת בוועדה הזאת.

אסתר שי: אני רוצה לדבר באופן כללי על החד הוריות, אני פעילה במיצוי זכויות ואנחנו רואים כל יום, אתמול היו לנו חמישה מקרים כמו הדוגמא הזאת.

אסתר שי: החד הוריות נמצאות במצב מאוד מאוד קשה.

אסתר שי: אני רק אגיד הערה אחת לך, ואחר כך אני אמשיך.

אסתר שי: זה שחד הורית הולכת ללמוד ורוכשת מקצוע זה לא פותר לה את הבעיה.

אסתר שי: זה מכניס אותה לבעיה יותר קשה.

אסתר שי: בגלל שהיא בתור עוזרת גננת או פקידה היא תרוויח שלושת אלפים שקל, שלושת אלפים מאתיים.

אסתר שי: היא לא יכולה לעבוד שמונה או תשע שעות.

אסתר שי: היא תעבוד עד שעה שלוש.

אסתר שי: ברגע שהיא תרוויח שלוש מאתיים והיא צריכה לשלם שלושת אלפים שקל לשכירות של דירה בפסגת זאב לא פתרנו את הבעיה בזה שאנחנו מוציאים אותה לעבודה.

אסתר שי: לא פתרנו את הבעיה.

אסתר שי: אבל אני רוצה להגיד להם רבותיי, האינטרס של המדינה, לא של משרד השיכון, לא של רווחה, האינטרס של המדינה לגדל פה נוער, שהם יהיו הדור הבא של המדינה, בריא בנפשו, ונוער שיתנדב לצבא, שישלם מסים, שלא יהיה פרזיט, שלא יעזוב את הארץ.

אסתר שי: אם אנחנו משקיעים בחד הוריות, שהן לא רצו להיות חד הורית, בואו אני אגיד לכם, כשאני הייתי נשואה, עם בעלי ההכנסות שלנו היו עשרים אלף שקל.

אסתר שי: ואני חייתי במרורים מהבעל שלי.

אסתר שי: אבל חשבתי איך אני אתגרש, ממה אני אחיה, מה אני אעשה.

אסתר שי: אבל בסוף אמרתי לבריאות הנפשית של הילדים אני אתגרש.

אסתר שי: ואז לפני התקופה של ביבי היה לי אלף ארבע מאות שקל קצבת ילדים והיה לי אלף שקל מזונות על ארבעה ילדים ועבדתי קצת, אז היה לי איזה רווחה כלכלית.

אסתר שי: מעשרים אלף שקל ירדתי להכנסות של שלוש וחצי אלף שקל, אבל אמרתי לבריאות הנפשית שלי ושל הילדים, ושאני לא ארצח, כי גם היה איומים כל הזמן.

אסתר שי: אבל לאט לאט ביבי הגיע, הילדים גדלו, פרחו מהבית, והתחלתי להגיע למצוקה.

אסתר שי: את הילדים שלי שלחתי לפנימיות, כי לא היה לי כסף להאכיל אותם.

אסתר שי: אמרתי בפנימיות יהיו להם חוגים, אני לא אצטרך לשלם להם נסיעות, בפנימיות הם יהיו בני אדם.

אסתר שי: היום הבת שלי היא מזכירה של אישיות בכירה בממשלה, היא מפרנסת את המדינה, היא משלמת מסים, היא תורמת למדינה.

אסתר שי: וזה האינטרס.

אסתר שי: אני במקרה מאוד חזקה, יש לי השכלה בכל מיני תחומים, ידעתי איך לנהל את החיים שלי מאוד נכון.

אסתר שי: עכשיו אני מדברת באופן כללי על אחרים.

אסתר שי: הפתרון לכל מה שאנחנו מדברים עכשיו זה לא בעזרה.

אסתר שי: כי בעזרה אנחנו מגיעים לדור ראשון, שני, שלישי, של עוני.

אסתר שי: אנשים מתרגלים לעזרה.

אסתר שי: ואני מכירה את זה.

אסתר שי: אני גדלתי בקטמונים.

אסתר שי: ההורים שלי היו אנשים מאוד חזקים, אבא שלי היה מנהל עבודה בבניין, אנחנו היינו בין היחידים שלא הלכנו לעובדים סוציאליים.

אסתר שי: אבא שלי אמר יש כסף קונים מקרר.

אסתר שי: אין כסף לא קונים מקרר.

אסתר שי: הוא גידל שישה ילדים.

אסתר שי: אבל אנשים בשכונה שלנו שהתרגלו לתקציבים וכספים, זה נוח להם.

אסתר שי: נוח להם שמקבלים דיור, נוח להם שמקבלים תקציבים, נוח להם שמקבלים כל פעם סלי מזון.

אסתר שי: אז אני חושבת שצריך לבנות דירות דחוף.

אסתר שי: משרד השיכון יכול להגיד לי בחמש שנים האחרונות כמה דירות הוא בנה בירושלים?

אסתר שי: ברגע שאין דירות, מחירי הדירות עולים.

אסתר שי: אין דירות, מחירי השכירות עולים.

אסתר שי: היום יש לנו מקרים בפסגת זאב שנשים שעד היום שילמו אלפיים שקל הן צריכות לשלם שלושת אלפים שקל.

אסתר שי: חד הוריות.

אסתר שי: אף אחד לא רוצה לקבל אותן לדירה.

אסתר שי: כל אחד חושש שיהרסו לו את הדירה, שלא ישלמו מסים, שלא ישלמו ארנונה.

אסתר שי: לא רוצים לקבל חד הוריות, רוצים מהן ערבויות.

מאיה להב נוי: אני פשוט חייבת לתקן כאן את מה שישראל שוורץ אמר מקודם.

מאיה להב נוי: אני רכזת המרכז למיצוי זכויות למשפחות חד הוריות בפסגת זאב.

מאיה להב נוי: ישראל שוורץ אמר קודם שרוב האנשים בעלי הדירות רוצים שיהיה אצלם דייר שיהיה לאורך זמן.

מאיה להב נוי: במקרה של המשפחות החד הוריות המצב הוא הפוך לחלוטין.

מאיה להב נוי: רק אתמול היה לנו במקרה איזה שהוא יריד זכויות.

מאיה להב נוי: מתוך חמש משפחות חד הוריות שהגיעו אלי כל החמש אמרו לי יש להן עוד חודש להתפנות.

מאיה להב נוי: מחירי השכירות, עוד בפסגת זאב, אני לא רוצה לחשוב על מרכז העיר בירושלים.

מאיה להב נוי: בפסגת זאב, שזה השכונה שהיא בפריפריה של ירושלים מחירי השכירות זינקו ביותר משלושים וארבעים אחוז.

מאיה להב נוי: מישהי ששילמה אלפיים שלוש מאות שקל עכשיו היא צריכה לשלם בסביבות שלושת אלפים מאתיים שקל על דירת שלושה חדרים קטנטונת.

אסתר שי: הבעיה החמורה ביותר שמשפחה חד הורית שצריכה לעבור כל שנה דירה יש לה מגבלות.

אסתר שי: היא לא יכולה פתאום לעבור מפסגת זאב לדירה שנמצאת בקריית מנחם.

אסתר שי: זה שינוי של החברים בסביבה, זה שינוי של בתי הספר, של התעסוקה.

אסתר שי: זה בלתי אפשרי.

מאיה להב נוי: הסיוע הארוך טווח הוא רק למי שזכאי לדיור ציבורי.

מאיה להב נוי: רוב המשפחות של חד הורית עם ילד או שני ילדים שזה הרוב, המקסימום שהן מקבלות זה שבע מאות שבעים וארבעה שקלים.

מאיה להב נוי: השבע מאות שבעים וארבעה שקלים האלה מכסים להן חלק מזערי לחלוטין מסך השכירות.

מאיה להב נוי: אתמול פגשתי במקרה מישהי שעוד מרוויחה טוב, היא מרוויחה חמשת אלפים חמש מאות שקל ברוטו, שהיא צריכה לשלם שלושת אלפים מאתיים שקל לשכירות.

מאיה להב נוי: יותר מחצי מההכנסה הפנויה שלה הולכת לדיור.

מאיה להב נוי: היא מקבלת סיוע בשכר דירה שש מאות שקל.

מאיה להב נוי: אבל עדיין, סך כל ההוצאה הפנוייה שלה שהולכת היום לשכירות זה יותר מחמישים אחוז.

מרינה סולודקין: התפיסה הכלכלית במדינה, שזה לא סוציאליזם, קוראים לזה סוציאליזם, בניית דיור ציבורי.

מרינה סולודקין: אני שמעתי מביבי נתניהו שאצלי לא יהיה דיור ציבורי.

מרינה סולודקין: ב-98'.

מרינה סולודקין: ואין במדינה דיור ציבורי.

מרינה סולודקין: גם השר שטרית תמך, אני עשיתי חוק שעשרה אחוזים מכל הבנייה זה לדיור ציבורי.

מרינה סולודקין: הוא תמך.

מרינה סולודקין: אבל כל הממשלה לא תמכה.

מרינה סולודקין: בגלל שהם לא מבינים מה קורה ומה יקרה.

מאיה להב נוי: ואני אומרת, אם לאוצר יש בעיה עם הכלים, זה מה שמקודם אמרו כאן, אז תגדילו את הכלים שלכם, תחשבו על איזה שהם פתרונות, כי אנשים כאן מתמרמרים.

מאיה להב נוי: ולפני שאתם תשימו לב זה יתפוצץ לכולנו בפרצוף.

מאיה להב נוי: אני מרגישה את זה, כשפונים אלי אנשים אז אני מרגישה את זה.

מאיה להב נוי: יש כאן התמרמרות רצינית של שכבה גדולה של אנשים.

מאיה להב נוי: יש מצוקה אמיתית אבל, ממש אמיתית.

מאיה להב נוי: גם למעמד הביניים זה מגיע.

ליה שמטוב: המדיניות של המדינה, של הממשלה, לרכוש את הדירות בדיור ציבורי.

ליה שמטוב: למה, למה זה קורה, כי כל המלאי, מתי בנו את כל הדירות, לפני שלושים שנה, לפני ארבעים שנה, לפני חמישים שנה, גם לפני שישים שנה, כי המדינה שלנו היא בת שישים.

ליה שמטוב: חוץ מזה שזה דיור ציבורי צריכים גם להשקיע בתחזוקה של הבתים.

ליה שמטוב: כל זה האוצר טוב מאוד הם יודעים, הם יודעים כמה זה עולה, ויותר טוב לתת הנחות ושיקנו את הדירות, וכל האחריות תהיה על הדייר עצמו, ממה שלהשקיע ולבנות.

ליה שמטוב: עקב זה לא רוצים לבנות.

ליה שמטוב: אבל אם לא רוצים לבנות אז לפחות כמו שאת אומרת צריכים להגדיל, צריכים לשנות את הקריטריונים.

ליה שמטוב: לא יכול להיות שחד הורית עם ילד אחד או עם שני ילדים היא בכלל לא מגיע לה שום דבר.

ליה שמטוב: וחד הורית עם שלושה ילדים מגיע שבע מאות שקל או תשע מאות שקל.

ליה שמטוב: זה מצב בלתי נסבל.

מאיה להב נוי: אני חושבת שפתרון שצריך לשים לב אליו ואולי להתייחס אליו זה לבנות איזה שהוא מנגנון שייתן את הסיוע בשכר דירה בהתאם למצב הכלכלי של המשפחה ובהתאם למחירי השוק החופשי.

מאיה להב נוי: זה צריך להיות פרופורציונלי.

מאיה להב נוי: אם מחר מעלים לך בחמישים אחוז את השכר דירה אז גם הסיוע שאתה מקבל צריך להיות בהתאם.

יעל מבורך: זה נעשה היום.

יעל מבורך: בדיוק על זה דיבר מנכ"ל משרד השיכון, שאמר שיש סיוע דיפרנציאלי, בין המרכז לפריפריה, בתשלומים של השכר דירה.

מאיה להב נוי: אבל זה דיכוטומי מידי.

מאיה להב נוי: זה לא מספיק רגיל לתנודות השוק החופשי.

יעל מבורך: קודם כל יש גבול עד כמה המנגנון יכול להתאים את עצמו ברמה החודשית לשינויים בשכר דירה, אבל התכנית הספציפית הזאת נעשתה לפי מחירים של לפני שלושה חודשים.

ליה שמטוב: כן, אבל שמת לב שכמה שהדולר יורד ככה השכירות היא עולה בשקלים.

דוד קשני: קשני דוד מעמותת קול בשכונות.

דוד קשני: תראי, אני רוצה להציע לכם פתרונות.

דוד קשני: אנחנו כל הזמן טוחנים.

דוד קשני: אני אתן לכם שתי אפשרויות קודם לפני שאני נותן פתרונות.

דוד קשני: אם נאמר היו מאה דירות של הדיור הציבורי, ומכרו את כל המאה דירות, זה לא אומר שהיה רע שמכרו אותן, מכיוון שאת לא יכולה לגרש את אותם המאה דיירים שאפילו יושבים בהמשך שכר דירה.

דוד קשני: נאמר שהם משלמים שכר דירה את לא יכולה לגרש אותם.

דוד קשני: אולי עד שימותו, אז יתנו את זה למישהו אחר.

דוד קשני: זאת אומרת הרעיון, היה מאה עשרים אלף דירות, מכרו עשרים ושבע אלף דירות, נכנס אחד 1.4 מיליארד שקל לאוצר, את כל הכסף העבירו לאוצר.

דוד קשני: האוצר העביר לסוכנות היהודית שמונה מאות מיליון שקל.

דוד קשני: ארבע מאות מיליון שקל נשאר באוצר.

יעל מבורך: הנתונים לא נכונים.

דוד קשני: חבר'ה, כל המספרים שאני מביא לכם זה בוועדה לביקורת המדינה, יש לי מסמך, הכל כתוב.

דוד קשני: אז שלא יספרו לי סיפורים.

דוד קשני: עכשיו איזה פתרון אני רוצה לתת, אתם כמחוקקים צריכים לחוקק שני חוקים.

דוד קשני: חוק אחד זה יהיה חוק סיוע בשכר דירה.

דוד קשני: עד היום אין חוק כזה.

דוד קשני: משרד השיכון מחליט כמה לתת סיוע בשכר דירה.

דוד קשני: ולכן צריך לעשות חוק, חוק סיוע בשכר דירה.

דוד קשני: החוק השני מה שהזכירה מרינה, וזה החוק שיהיה בכל הארץ, שקבלן שבונה מעל סכום דירות מסויים הוא צריך לתת עשרה אחוז למחוסרי דיור בכל המדינה.

דוד קשני: וזה יפתור לנו את רוב הבעיות.

דוד קשני: אלה שני חוקים שאתם צריכים לעבוד כמחוקקים על העניין הזה.

דוד קשני: תודה.

מרינה סולודקין: יש אשליה שהעניין שחברי הכנסת כל כך מטומטמים ולא מבינים מה לעשות.

מרינה סולודקין: קודם כל כמו שאתה אמרת החוק קיים, ועדת השרים לא נתנה תמיכה, אפילו השר שטרית, שמייד הבין ותמך, זה לא מספיק.

מרינה סולודקין: אתה מבין שאנחנו חייבים לעשות צעדים כציבור.

מרינה סולודקין: בגלל שאלה שיושבים כאן יש להם זמן.

מרינה סולודקין: הם לא רואים את הקו הזה של התאבדות.

מרינה סולודקין: של הציבור שלנו.

מרינה סולודקין: לנו יש את הקו הזה.

מרינה סולודקין: יש ארגונים.

מרינה סולודקין: כמו שאנחנו עשינו עם ברכה וכמו שעשינו עם איילה סבג.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהגיע הזמן להפגין.

ברכה ארג'ואני: ברכה ארג'ואני, יושבת ראש הארגון לזכויות הדיור והקואליציה הארצית למשפחות חד הוריות בישראל.

ברכה ארג'ואני: כפי ששמענו מנתוני משרד השיכון יש עלייה במצוקת הדיור.

ברכה ארג'ואני: ובהבנה הגדולה אני חושבת שאנחנו צריכים מפה, מתוך הוועדה, ליצור איזה שהוא מצב שלקחת את כל המשפחה החד הורית ולא להפריד אותה מנושא תעסוקה, חינוך ודיור.

ברכה ארג'ואני: דיור, תעסוקה וחינוך זה המשולש הזה שהוא חייב לקחת אותו ולטפל.

ברכה ארג'ואני: ולכן צריכה לקום איזו שהיא אולי רשות מיוחדת שתטפל רק בנושא של המשפחות החד הוריות מכל הזוויות ומכל הקטגוריות.

ברכה ארג'ואני: מה שאני רוצה להבהיר פה ולחדד את הדברים, שאנחנו כבר יודעים שהרבה מאוד מתוך האוצר מנותקים מתוך העם.

ברכה ארג'ואני: יש להם, הם שומעים את משרד השיכון, הם שומעים את נציגי משרד השיכון שבאמת אכפת להם, אבל הם מוגבלים תקציבית.

ברכה ארג'ואני: לצערי נציגי משרד האוצר, שר האוצר, לא יודעים עד כמה המצוקה אמיתית פה, לא רק בקרב המשפחות החד הוריות, ששם הבעיה באמת בוערת כי יש שם בעלות דיור לשעבר, בעלות נכס לשעבר, שהחוק מגביל אותן.

ברכה ארג'ואני: לכן אני באה ואני אומרת, תראו, כל הזמן באים להאשים את זה שאי אפשר לאכלס בדיור הציבורי, כי הדיור הציבורי נמכר.

ברכה ארג'ואני: גם אם הוא לא היה נמכר, אני גרה, אני דיירת בדיור הציבורי, אני עכשיו קיבלתי דיור בדיור הציבורי.

ברכה ארג'ואני: אני מתכוונת לחיות עד מאה ועשרים שנה.

ברכה ארג'ואני: בינתיים הדירה הזאת תפוסה.

ברכה ארג'ואני: גם אם לא הייתי קונה אותה, גם אם אני לא אקנה את הדירה, הדירה מאוכלסת.

ברכה ארג'ואני: אי אפשר להוציא אותי ולהכניס משפחה אחרת.

ברכה ארג'ואני: וגם אם אני אמות יש לי ילדה בתוך הבית.

ברכה ארג'ואני: אז מה יהיה על אותה ילדה, יגידו שהיא פולשת?

ליה שמטוב: היא צודקת מאה אחוז, הילדה שלה היא לא זכאית לקבל את אותה דירה.

ברכה ארג'ואני: אבל אני תופסת את הדירה, אי אפשר לבוא ולהגיד שבגלל שהדירה הזאת לא פנוייה אי אפשר לתת פתרונות דיור למשפחות אחרות.

ברכה ארג'ואני: אחריות המדינה, ואחריות המדינה היא לדאוג לאזרחיה, ולא לבוא ולהגיד יש הלוואות, יש תנאים טובים בשוק החופשי לקבל משכנתא לרכישת דירה.

ברכה ארג'ואני: זה לא נכון.

ברכה ארג'ואני: מאחר וכל הבנקים רוצים ערבים, הבנקים רוצים בטחונות, הבנקים רוצים אלף ואחד דברים, ושדרך אגב גם בעלי דירות בשוק החופשי דורשים ערבויות, בטחונות, אנשים שכשאני באה לשכור את הדירה בעלי הדירות דורשים אותם, ולא תמיד אני כאם חד הורית או כמשפחה חד הורית, לא יכולה לבוא ולעמוד בפני אותם התנאים שבעלי הבתים דורשים מעבר לשכר דירה.

ברכה ארג'ואני: השכר דירה, אין חוק פיקוח מחירים, כל בעל בית, גם אם זו דירת מרתף, דורש מה שבא לו ואיך שהוא רוצה.

ברכה ארג'ואני: הפריצות הזאת והשחיתות הזאת חוגגת במדינה שלנו.

ברכה ארג'ואני: ולכן בכדי לקדם דברים ולעזור באמת צריכים לשים שורה של דברים על השולחן, ולהגיד בואו נראה איך אנחנו פותרים אותם.

ברכה ארג'ואני: לא יכול להיות שבוועדה הבין משרדית שאמורה לעזור למשפחות שהסתבכו במשכנתאות, אני לא רואה בפועל שבאים לקראת משפחות חד הוריות.

ברכה ארג'ואני: אני אתן לך דוגמא, יש לי חד הורית עם שלושה ילדים שבעלה אמור לשלם את המשכנתא במסגרת ההסכמים של הגירושים.

ברכה ארג'ואני: מה טוב לו ומה נוח לו לא לשלם את המשכנתא, הצו פינוי כנגד האישה, הוא בכל מקרה כבר לא בדירה.

ברכה ארג'ואני: אז מי נזרק מתוך הדירה, אותה אם חד הורית שבמסגרת הגירושים הבעל צריך לשלם את המשכנתא.

ברכה ארג'ואני: אז היא כבר פונה לוועדה הבין משרדית, היא אומרת תשמעו, הוא היה אמור לשלם את זה במסגרת הגירושים, אני לא הייתי מודעת לזה שהוא לא שילם לבנק, בואו, אני רוצה, אני לא רוצה להיזרק החוצה.

ברכה ארג'ואני: אני לא רואה שיש הקשבה, אני לא רואה שיש אוזן קשבת בתוך הבנקים או בתוך הוועדה הבין משרדית.

ברכה ארג'ואני: אני חושבת שצריך לקחת את זה כקבוצת סיכון ולבוא להגיד או.

ברכה ארג'ואני: קיי.

ברכה ארג'ואני: , שלא תהיה לנו עוד משפחה ברחוב שתיפול, בסופו של דבר אותה אם חד הורית עם שלושה ילדים או עם שניים, היא תהיה נזקקת, סוציאלית, כי יתנו לה דיור ציבורי, הקריטריון מעמיד אותה במקום הזה.

ברכה ארג'ואני: אז בואו, אם יש מתוך הוועדה הבין משרדית מקום לעזור להן בפריסת המשכנתא, מחיקת חובות.

ברכה ארג'ואני: גם לקיבוצים מחקו חובות במיליארדים.

ברכה ארג'ואני: אני חושבת שצריך לתת מקום ודגש לדברים האלה.

ברכה ארג'ואני: אני רוצה לחדד עוד משהו נוסף.

ברכה ארג'ואני: כולנו, כל חד הורית או כל משפחה, לא משנה אם ותיקה או עולה, כולנו הולכים למכולת וקונים את אותו בקבוק שמן באותו מחיר, את הלחם באותו מחיר, החלב של השלושה אחוז הולך לצאת מסל הסיבסוד הממשלתי.

ברכה ארג'ואני: אני באה ואני אומרת, כולנו קונים את אותם סכומים.

ברכה ארג'ואני: יש עלייה שהולכת ומתמשכת, וכל הזמן אנחנו שומעים, עלייה של האטריות, עלייה של הלחם, של מוצרי החלב, השכירות עולה.

ברכה ארג'ואני: המשכורת והקצבאות נשארים באותה מצב.

ברכה ארג'ואני: אין עלייה של השכר.

ברכה ארג'ואני: ותאמיני לי שהאנשים פה ששותקים הם מזדהים עם כל מילה.

ברכה ארג'ואני: אז מה שאני באה ואני אומרת שכל תקציב, אם המדינה לא תבוא ותגיד אני יוצאת בתכניות חרום ומרחיבה את התכניות סיוע לדיור, הקטסטרופה, הם לא רואים את החרא עכשיו צף, אבל החרא יעוף עוד מעט החוצה, הביובים עולים ללמעלה, עוד מעט יצא החוצה.

ברכה ארג'ואני: ואז מה.

ברכה ארג'ואני: בואו, דקה לפני שזה הולך להיות קטסטרופה חברתית, זה רק תהליך של זמן.

ברכה ארג'ואני: אני לא יודעת כמה זמן להגיד לך יעל, אני רוצה שתעבירי את זה לבוסים שלך.

ברכה ארג'ואני: ודבר נוסף, במשפחה עם עשרה ילדים, כשהיא דיברה על משפחה עם הרבה מאוד ילדים, יש שני בני זוג.

ברכה ארג'ואני: אנחנו משפחה אחת, נפש אחת שצריכה להיות אבא ואמא.

ויקטור כהנא: ויקטור כהנא, יושב ראש "יחד", ארגון לזכויות הפרט, לשעבר רק משפחות חד הוריות, היום אני מטפל בכל האוכלוסיות.

ויקטור כהנא: לאורך שנים אני מדבר, מזכיר, משפחות חד הוריות במקלטים.

ויקטור כהנא: יוצאות ממקלט.

ויקטור כהנא: עם הבטחות כאלה ואחרות.

ויקטור כהנא: אז כאן אני לא מבין, אני ממש לא מבין.

ויקטור כהנא: אני נמצא חמש עשרה שנה עם הדבר הזה שנקרא משפחות חד הוריות.

ויקטור כהנא: לא מספיק שנשים אין להן מה לאכול, ומקרה כמו ששמעתי של החברה שלנו מראשון, העיר שלי, יש מקרים כאלה כל יום, לא רק מראשון, שמאיימות בהתאבדויות, לצערנו קרה בעיר שלנו.

ויקטור כהנא: מה קורה עם אלה שיוצאות מהמקלטים, אף אחד לא מטפל בהן.

ויקטור כהנא: כי גם הטיפול והכסף, העלויות הן כל כך נמוכות.

ויקטור כהנא: יש איומים עליהן שאף אחד לא מתייחס.

ויקטור כהנא: לא אתם, עם כל הכבוד, שלא בכוונה, בטח לא ממשלת ישראל.

ויקטור כהנא: אף אחד לא אכפת לו.

ויקטור כהנא: יש איומים מסביב לשעון, נשים פונות אלי, מהמקלטים מתקשרות, מכל מקום.

ויקטור כהנא: זה לא מוזכר בשום מקום.

ויקטור כהנא: נקודה חשובה ביותר.

ויקטור כהנא: כמה שאני גבר, אני מעלה את זה פעם בכמה זמן, ועוד פעם זה נשכח.

ויקטור כהנא: ודווקא אתן נשים, תחשבו, תרשמו לכן את זה.

ויקטור כהנא: אני אזכיר כל שני וחמישי, אבל זה מסוכן פשוט.

מרינה סולודקין: עשיתי יחד עם "ידיד" ועם חבר הכנסת סהר ועם כמה חברים חוק, אבל אתה יודע הגורל של החוק, של דיור לאלה שיוצאים ממקלטים.

רחל לוי: שלום, שמי רחל, אני אם חד הורית ואני גרה ביבנה.

רחל לוי: אני מקושרת לתנועה לחיים בכבוד בבאר שבע, שהיא בעצמה מונעת פינויים בשטח, ואני שמחה שיש אותם, ואני מקושרת גם לברכה ארג'ואני, מכירה את האדון הנכבד ראובן, ואנחנו עוד ממשיכים להכיר בגוף הזה ובמרחב הזה.

רחל לוי: אני רוצה להתחיל עם הקדמה קצרה.

רחל לוי: אני קודם כל שמחה שהנושא הוא על חד הוריות ונשים בכלל, אני שמחה, כי באמת הנשים המצוקה שלהן במדינה היא הכי קשה, ויש לזה המון סיבות.

מרינה סולודקין: רחל, את רואה כמה חברי כנסת יש.

רחל לוי: את יודעת מה, אני נואמת אולי קצת לעצמי, קצת לכם, וזה בשבילי לצאת מפה ואני הולכת עם מה שאתם תתנו לי פה.

רחל לוי: מה שאני רוצה להגיד זה כזה דבר, עם כל הכבוד לנשים חד הוריות, נשים חד הוריות בעצם הן חלק מחלושי החברה נקרא להם.

רחל לוי: החלשים חסרי האונים.

רחל לוי: שזה זקנים, זה ילדים, זה נכים וזה נשים.

רחל לוי: אתם לא יכולים לשלוף את הנשים ולהגיד רק הן מסכנות.

רחל לוי: השאר לא.

רחל לוי: זה לא מקובל עלי.

רחל לוי: לדעתי כולנו באותה קלחת.

רחל לוי: כרגע אתם מתמקדים בנשים, זה משהו אחר.

רחל לוי: לגבי סדרי העדיפויות של הממשלה, מי צריך לקחת פה אחריות על המדינה הזאת, או עלי, או עליה, על כולן.

רחל לוי: מי, הממשלה.

רחל לוי: בשביל זה יש שלטון.

רחל לוי: מי בחר בה, העם, אנחנו, זו הדמוקרטיה.

רחל לוי: אין סדרי עדיפויות נכונים, וכל מה שאמרו פה הנכונים האלה, הערה קצרה בין לבין היתה רק מועילה, תאמיני לי יושבת ראש הוועדה כאן.

מרינה סולודקין: איפה הנציגים שלך בכנסת, אני כל הזמן לא רואה אותם כאן.

רחל לוי: אני לא רוצה ממש להתמקד רק בבעיה שלי, והוא צודק ראובן שאני צריכה אולי לדאוג לעצמי, אבל זה לא העניין.

רחל לוי: בואו נדבר על נשים חד הוריות, אני רוצה להגיד כמה דברים.

רחל לוי: נשים חד הוריות היום בארץ נרדפות, מאויימות, מתעללים בנו, מאיימים עלינו, וזה ביטוח לאומי, מוסד של מדינת ישראל.

רחל לוי: כשאני חד הורית, כל החיים שלי עבדתי, תקופה ארוכה של שנה, בשבילי זה ארוך, אני לא עובדת, אין עבודה, אני הופכת להיות גנבת, שקרנית, רמאית.

רחל לוי: חוקי הביטוח לאומי בעצם מה עושים, אני בתור אדם, אני אדם, אני לא חיה, אני לא כלב, אנחנו פה גדלנו, פה נתנו את עצמנו למדינה הזאת.

רחל לוי: פשוט הנושא הזה של ביטוח לאומי הוא צורם לי, אני לא מתכוונת לעבור להם לסדר היום.

רחל לוי: כשהם הולכים ושואלים שכנים, השכנה הנחמדה מולי לא אוהבת אותי במיוחד, מה לעשות, היא לא חייבת, אני נותנת לך עכשיו דוגמא.

ליה שמטוב: אנחנו מכירים את הנושא.

רחל לוי: נושא של ביבי נתניהו, שיצא אלינו ואמר שאנחנו מרמות את המדינה, אנחנו בטלניות, אנחנו גונבות, אנחנו חיות על חצי ציבור מהמדינה הזאת.

רחל לוי: שקר וכזב.

רחל לוי: ולמה, כי רוב הנשים במדינה עובדות, ושאף אחד לא יספר פה סיפורים.

רחל לוי: רובן עובדות, משתכרות שכר מינימום, לא מסוגלות לגמור חודש.

רחל לוי: את יודעת מה, אני עבדתי, ועבדתי בעבודות טובות, והיתה לי משכורת.

רחל לוי: ואף פעם לא יצאתי מהברדק שלי.

רחל לוי: תתפלאי למה, תתפלאי, אם אני חיה על שלושת אלפים שקל, אלוהים ישמור, איך אתם רוצים שאני אשרוד.

רחל לוי: הוצאות לפועל, מי נמצא בהוצאות לפועל, עשירי המדינה?

רחל לוי: אנשי עסקים?

רחל לוי: מי נמצא בהוצאות לפועל, אמהות חד הוריות, זקנים, נכים, אנשים שאין להם פה שום פרנסה מכובדת.

רחל לוי: מכובדת משמע שאני עובד, אני מצליח לסגור את החודש.

רחל לוי: לא מנתקים לי חשמל, לא מנתקים מים, הילדים שלך נמצאים תחת קורת גג ולא כל יום אתה מאויים להיות ברחוב.

רחל לוי: זה עוד נושא של הוצאה לפועל שאני מדברת.

רחל לוי: והוצאה לפועל כשלעצמה יש עמותה נוספת, שגם להם אני אעזור ולמי שרק אפשר.

רחל לוי: שההוצאה לפועל הרגה אותנו.

רחל לוי: אנחנו עשרה שקלים חייבים, כל החיים שלי אני חייבת עכשיו.

רחל לוי: אני לא יוצאת מזה.

רחל לוי: תגידו לי אתם איך אני יוצאת מזה.

רחל לוי: אני לא יוצאת מזה.

רחל לוי: אני מרימה ידיים.

רחל לוי: את אומרת התאבדויות, אני לא צריכה להתאבד, הרגו אותי.

רחל לוי: הרגו אותי פה, אני בת ארבעים ושלוש כבר הרגו אותי.

רחל לוי: אל תדברי על התאבדויות.

רחל לוי: לא צריך התאבדויות פיזיות.

רחל לוי: הנפשית פה זה הדבר הקובע.

רחל לוי: אתם לא רואים, תצאו החוצה קצת לשכונות.

רחל לוי: תראו כאב, תראו אנשים.

רחל לוי: נושא של קריטריונים, אני משנת 67' עליתי עם הוריי ממרוקו.

רחל לוי: התגוררנו בדירה מסויימת ביבנה.

רחל לוי: משנת 67'.

רחל לוי: אמי המנוחה נפטרה לפני עשר שנים.

רחל לוי: אני בשנת 96' כבר הגשתי תביעת גירושים, עברתי לגור איתה, היא נפטרה אחרי שכבר גרתי איתה.

רחל לוי: לא משנה.

רחל לוי: היום אני גרה כבר שתים עשרה שנה שם אחרי שהיא נפטרה, הילדים שלי כבר בגירים.

רחל לוי: מן הסתם גדלו, עשר שנים שאני מנהלת משפטים עם עמידר, כי לא נראה להם לתת לי לגור בבית שאמא שלי התגוררה.

רחל לוי: ולמה, כי אני לא עומדת בשום קריטריון שלהם.

ליה שמטוב: את בעלת דיור?

רחל לוי: הייתי בעבר.

רחל לוי: נכון, זה חלק מהחוקים.

רחל לוי: אני אגיד לך למה זה אבסורד, אין פה שום היגיון, אם אני הלכתי להתגרש, סבלתי שנים, לא מדברת עכשיו אלימות מילולית, נפשית, לא משנה לאף אחד.

רחל לוי: אני עברתי מה שעברתי.

רחל לוי: היום הרי מעודדים נשים לצאת מחיי גהינום, נכון, זה מה שאתם אומרים להן.

רחל לוי: אני יוצאת מחיים של נישואים, היתה לי דירה, למה אני לא צריכה לקבל חצי, אתם רוצים שאני אוותר לו על החצי?

רחל לוי: אתם רוצים שאני אוותר על כל מה שמגיע גם לי ולילדים שלי?

רחל לוי: אני מדברת על החוק המטומטם הזה.

רחל לוי: עוד קריטריון, מה הם אומרים לי, אם לא התגוררת איתה שלוש שנים לפני שהיא נפטרה.

רחל לוי: אני ארבעים ושלוש שנה גרה בבית הזה.

רחל לוי: שלוש שנים מי טיפל בה, אתם?

רחל לוי: בן ממשיך יש רק במושבים, בואי אני אחדש לך משהו.

רחל לוי: בן ממשיך אין בדיירי עמידר.

רחל לוי: אם הייתי בת מושב שטח הייתי מקבלת והיו לי הרבה ילדים ממשיכים שם.

רחל לוי: והשטחים שם הם לא רק של הבני מושבים ולא רק של הקיבוצים.

רחל לוי: עוד משהו, כל הנושא של משרד הרווחה, הגברת הנכבדה הזאת, שלושים שנה היא במשרד הרווחה, קחי ארבעים שנה.

רחל לוי: אני גדלתי עם אמא שלי, אני זוכרת את הרווחה של פעם, קראו לה סעד.

רחל לוי: מה שהסעד נתן אז היה הרבה יותר ממה שהיום היא מסוגלת לתת למשפחה אחת.

רחל לוי: כשאת מגיעה לרווחה, אני לא מטופלת ברווחה, אני רק באה לקחת מכתבים, את זה אתם יודעים, אין לה במה לעזור לי, במה היא יכולה לעזור לי.

רחל לוי: העזרה שאני צריכה היא לא מסוגלת לתת לי, ואף אחד במשרד הרווחה לא נותן את זה היום.

רחל לוי: אז שאף אחד לא יספר סיפורים.

רחל לוי: יש פה מדיניות, יש פה שיטה, יש פה הכוונה.

רחל לוי: חמישים שנה היה פה עוני ונשאר עוני, ואני דור שני ושלישי ורביעי גם יהיה עוני.

רחל לוי: אז אל תספרו לנו סיפורים.

רחל לוי: ועוני זה לא גורל, זה מחדל.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: אני רוצה שיעל מהאוצר תתייחס.

יעל מבורך: רק לעניין הוועדה הבין משרדית, הכלי הזה של הוועדה הוא כלי מאוד אפקטיבי לבחון מקרים ספציפיים שהם יוצאי דופן שלא עונים על הקריטריונים הרגילים.

יעל מבורך: והוועדה הזאת, אני לא זוכרת את הסטטיסטיקה לתת מספר מדוייק אבל רוב הפניות שלה הן נענות, ויש ניצול תקציבי מאוד גבוה, כלומר לוועדה יש יכולת לתת תשובות לדברים שלנו אין יכולת לתת פה עכשיו ברמת המקרו אלא ברמת המשפחה הספציפית.

אבי אלבי: שמי אבי אלבי, אני אב חד הורי.

אבי אלבי: אני נציג משפחות חד הוריות בצפון.

אבי אלבי: אני בעצמי אישית נתקל במלא בעיות, לא מזמן שני נערים שגדלו בבית, עכשיו הם בני שמונה עשרה ותשע עשרה וההורים שלהם בנים של חד הורית, רצו להוציא אותם עמיגור, הצלחתי למנוע את זה כי הם נולדו לתוך הבית הזה ואין להם לאיפה ללכת.

אבי אלבי: הם באו אליי ככה תקועים, אנחנו בבית הזה, אין לנו איפה ללכת.

אבי אלבי: בינתיים הצלחנו לעשות משהו.

אבי אלבי: עכשיו אני נותן סתם דוגמא לעצמי.

אבי אלבי: אני לא עבדתי כמה שנים.

אבי אלבי: התחלתי לעבוד, הביטוח לאומי התחיל לרדוף אותי.

אבי אלבי: ממש מרדף, כמו רדיפת הנאצים, אותו דבר.

אבי אלבי: מצאתי בכוחות עצמי עבודה, עובד קשה והכל בסדר.

אבי אלבי: אותה עבודה לא הסתדרה, המעסיק רוצה שנעבוד חמש עשרה שעות ביום, אני אב חד הורי, יש לי בית להחזיק, כביסות, עניינים, כמו של כל אחד, וזה לא הלך, וניצלו את זה שאתה צריך את הכסף, אז לא הסתדר.

אבי אלבי: סיימתי את העבודה שם, התחילו כל מיני אישורים, תביא אישור מתי סיימת את העבודה, תביא זה, תביא זה, בינתיים התעכבה לי הקצבה של הביטוח לאומי, מתנתק חשמל, סוגרים את המים, מדברים לפקידים של הביטוח לאומי.

אבי אלבי: אני בעצמי הלכתי ומצאתי עבודה בלי עזרתכם, אני עובד והכל בסדר, אני מצהיר את הכל.

אבי אלבי: רדפו אותי, חוקרים בכל פינה, לא באו לראות בכלל מה המצב מקרוב.

אבי אלבי: שירותי הרווחה גם כן מטייחים.

אבי אלבי: זה דוגמא חיה כרגע שאני נמצא בה.

ליה שמטוב: תאמין לי שכל הדוגמאות האלה דומות.

ליה שמטוב: אנחנו חייבים לסכם.

אבי אלבי: זה חוצפה שכל אלה הלכו.

ליה שמטוב: קודם כל זה לא חוצפה.

ליה שמטוב: ואני מבקשת גם שתחזור בך מכל המלים שאמרת על ביטוח לאומי, עם כל החיבה שלנו או לא חיבה שלנו.

אבי אלבי: אני חוזר בי, אבל עד עכשיו אני תקוע איתם.

ליה שמטוב: אם המקרים הם מקרים שאין בהם בעיות אנחנו לא היינו יושבים פה ודנים על זה.

ליה שמטוב: לסיכום, אחריותה של המדינה לדאוג לאזרחיה.

ליה שמטוב: הוועדה מודה קודם כל למנכ"ל משרד השיכון, לנציגי משרד השיכון, לנציגי משרד האוצר, לנציגי משרד הרווחה, ומודה גם מכל הלב לאמהות החד הוריות, לכל הארגונים שהגיעו לפה.

ליה שמטוב: אני מבקשת מהאוצר שיצאו מהדיון הזה ויחשבו על תכנית לסיוע לאוכלוסיה, לא רק לחד הוריות עם שלושה ילדים, גם לילד אחד ולשני ילדים.

ליה שמטוב: אנחנו כחברי כנסת אנחנו ממש ישבנו פה והזדעזענו עם המקרה הזה שקרה בראשון וחס וחלילה שמקרים כאלה יקרו בעתיד.

ליה שמטוב: אנחנו נבקש מהממשלה ומהאוצר להגיע לפתרון מוסכם שיתן מענה אמיתי לבעיה.

ליה שמטוב: הוועדה קוראת למשרד השיכון ולאוצר לבנות מנגנון לסיוע בשכר דירה שיתוקצב בהתאם למצב הכלכלי של המשפחה ובהתאם לרמת המחירים בשוק.

ליה שמטוב: הוועדה תפנה לשר האוצר ותעלה את הבעיות הקשות בנושא דיור חד הוריות ותבקש את התייחסותו.

ליה שמטוב: הוועדה מבקשת ממשרד השיכון להעביר לוועדה את הקריטריונים החדשים לסיוע בשכר דירה.

ליה שמטוב: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.