הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 29, 2007-01-01 11:00

גדעון סער: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה, אני רוצה בראש ובראשונה להודות לראש הממשלה שהגיע לכאן.

גדעון סער: זו פעם ראשונה שראש ממשלה מגיע לוועדה לקידום מעמד האישה.

גדעון סער: אני מאמין שזה משקף את החשיבות שאתה, אדוני ראש הממשלה, מייחס לוועדה, לנושאים שהיא מטפלת ולנושאים שיעלו כאן היום.

גדעון סער: אני מאמין בשיתוף פעולה, יש לנו שיתוף פעולה מאד יפה עם מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה במשרדך בכל הנושאים שעולים כאן.

גדעון סער: אני אציג בתמצית את שני הנושאים העיקריים, הנושא הראשון הוא נושא הטיפול הממסדי בתופעת הזנות בישראל.

גדעון סער: זה דבר שלא קיים, הייתה למדינת ישראל התקדמות רבה, בין היתר בזכות הפעילות של חברת הכנסת זהבה גלאון הרבה שנים בנושא המרבק בסחר בנשים.

גדעון סער: אי אפשר לומר את זה באותה מידה על נושא הזנות במובן הרחב, וקורבנות התופעה הזו מופקרות על ידי החברה לגורלן, אין מאמץ אמיתי להוציא אותם מאותו מסלול קשה, וגם אין מחקר ואין נתונים על הנושא.

גדעון סער: בחודש יוני הוצגה בפני הוועדה עבודה של ציפי גליק ממשרד הרווחה וענת גור מהרשות לקידום האסיר בנושא הזה, חשבנו שחשוב שמדינת ישראל תאמץ את זה כתכנית עבודה רשמית.

גדעון סער: נקודה שניה הוא נושא שהועלה כאן בחודש נובמבר על ידי עמותה בשם מקום בטוח וזה הנושא של נפגעות טראומה של תקיפה מינית כאשר אנחנו מדברים על טראומות שקיימות שנים לאחר האירוע ונכון להיום אין מישהו שמעניק את הטיפול הייחודי בראשון, ואותה עמותה של נשים שעושות את זה בהתנדבות מלאה, הציגו בפנינו את שני הנושאים האלה אנחנו רוצים להעלות היום.

גדעון סער: בבקשה אדוני ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: תודה רבה לך אדוני ראש הוועדה, גברתי יועצת ראש הממשלה למעמד האישה מרית דנון, חברי הוועדה ונציגי הארגונים השונים שנמצאים כאן.

אהוד אולמרט: קודם כל אני מודה לכם על ההזמנה הופתעתי כאשר יו"ר הוועדה סיפר לי בפגישה שקדמה לפתיחת הישיבה, שזהו ביקור ראשון של ראש ממשלה בדיוני הוועדה לענייני מעמד האישה בכנסת.

אהוד אולמרט: אז קודם כל אני שמח שהמפגש הראשון הזה מתקיים, אני קצת מצטער שזה המפגש הראשון כי נדמה לי שהנושא הזה הוא נושא חשוב מידי, מרכזי מידי ודחוף מידי כדי שלא תינתן לו מלוא תשומת הלב והמשקל, קרוב למדי מעורבות של ראש ממשלה יכולה להוסיף לו.

אהוד אולמרט: זה כמובן לא בא לגרוע כהוא זה מהמעורבות הגדולה שמגלה בעניין היועצת שלי מרית דנון, שמהיום הראשון שהיא ממלאת את תפקידה הסתערה על הנושאים האלה במלוא העוצמה והיא מדווחת לי באופן שוטף על היבטים שונים המחייבים תשומת לב גם שמעבר ליכולות ולסמכויות ולאמצעים העומדים לרשות האגף הזה לייעוץ מעמד האישה.

אהוד אולמרט: הבנתי מהיו"ר שהכוונה להתרכז בישיבה הזו בשני נושאים, נושא נפגעי התקיפה המינית ובעיית הזנות.

אהוד אולמרט: אני אשמח בהזדמנות אחרת להיות מוזמן לדיונים בתחומים נוספים שהם חלק מסדר היום.

גדעון סער: אתה תמיד מוזמן.

אהוד אולמרט: אני מודה לך.

אהוד אולמרט: אני מוכרח לומר שהעובדה שבראש הוועדה עומד גבר, אני רואה בזה חלק מהדרך הבריאה בה צריך להתמודד עם הבעיה.

אהוד אולמרט: ההנחה שלעיתים רווחת שהתפקיד של טיפול בנושאים של נשים הוא רק בידי נשים לפי דעתי מצביעה על גישה סטריאוטיפית, שזה נושא גזרתי מגזרי שבעיות של נשים הם עניינם של נשים.

אהוד אולמרט: איני רואה את זה כך אני בהחלט חושב שזו בעיה של החברה כולה ומי שרוצה להתמודד עם מצוקות חברתיות באופן רציני מעמיק ומקיף בהחלט צריך לראות בעניין הזה את האחריות הרחבה של גברים כנשים כאחד, ואני מעריך את המאמץ שאתה עושה ואת תשומת הלב הרצינית שאתה נותן לנושאים של הוועדה.

אהוד אולמרט: כדי לסכם את דברי הפתיחה שלי אני אומר כך, אני מתכוון, וכבר נתתי הוראות וזה יבוא לידי ביטוי בתקציב גם ב- 2007 וגם ב- 2008, להקצות כספים בשלב זה, בשנת 2007 בשיעור של 20 מיליון ₪ ובשנת 2008 כרגע עוד 10 מיליון ₪.

אהוד אולמרט: אני בהחלט חושב שנצטרך להרחיב את זה בנושא נפגעות התקיפה המינית כדי להגדיל את מס' העובדות המקצועיות שעובדות בשטח לאיתור נפגעות של תקיפה מינית, וגם כדי להקים 4 מרכזים יומיים רב תחומיים לטיפול בנפגעי ונפגעות תקיפה מינית בנוסף למרכזים הקיימים היום בראשון לציון וחיפה.

אהוד אולמרט: להקים דירות מגורים לנפגעות בערים בהם פועלים המרכזים, כשש דירות כאלה לטיפול בנפגעות, ולהקים הוסטל טיפולי אשפוזי לנפגעות תקיפה מינית.

אהוד אולמרט: הכוונה להשלים את ההיערכות הזו עד סוף 2008 זה יחייב השקעה של 15 מיליון וכבר ב- 2007 יושקעו 19 מיליון ₪ לפי הנחיה שנתתי למשרד האוצר, ואין ספק שזה יבוצע.

אהוד אולמרט: אנחנו מדברים גם על תופעת הזנות- אני חושב שלענייננו, סחר בנשים מגדיר תופעה קצת יותר רחבה.

אהוד אולמרט: רק לאחרונה יכולנו לקרוא על מקרים ספציפיים שזכו לכיסוי נרחב בתקשורת, זנות המשולבת בייבוא נשים למטרות זנות בארצות שונות במזרח אירופה.

אהוד אולמרט: כל המנגנון הזה שהוקם, ההסדרים החוזיים עם הסרסורים הסוכנים או המתווכים הם תופעות נוראיות.

אהוד אולמרט: בדרך כלל כשאנחנו מדברים על זנות אנחנו מדברים רק על גזרה צרה של ניצול נשים, סחר בנשים ושעבוד נשים באופן שבו נתקלנו בו בשנים האחרונות.

אהוד אולמרט: אנחנו רוצים להקים מעונות טיפוליים לנשים ונערות העוסקות בזנות, דירות חירום ללינה זמנית לנשים ונערות, קו חירום ארצי לנשים ונערות במעגל הזנות, מרפאה ניידת לאיתור נערות ונשים-אנחנו מדברים על שלוש ניידות, מקלט טיפולי להוצאת נשים ונערות ממעגל הזנות, מרכז יום לשיקום נשים תעסוקתי-בתכנית הרחבה מדובר על שלושה מרכזים כאלה, נצטרך להכשיר עובדים סוציאליים שתחום ההתמחות שלהם יהיה בטיפול בנשים ונערות ממעגל הזנות.

אהוד אולמרט: צריך להרחיב את מערכת ההסברה ואת פעולות המניעה וגם בתחום הזה החלטנו על הקצבה דו שנתית של 15 מיליון ש"ח על ידי משרד האוצר שמתוכם 10 מיליון יוקצבו השנה ו-5 מיליון יוקצבו בשנה הבאה.

אהוד אולמרט: האמת אדוני היו"ר שבאתי בעיקר להאזין זו הזדמנות שנתתם לי ואני שמח שהיה לי הזמן לשמוע את חברי הוועדה ואת הנציגים השונים העוסקים בעניין.

אהוד אולמרט: אני רוצה לומר לכם שאני חושב שמיניתי לתפקיד הזה אישה בעלת ניסיון, יכולת וקשר אישי מיוחד אתי שמאפשר לה לשים על סדר היום שלי מגוון די רחב של נושאים שהם לא בהכרח בלתי חשובים, ואת הנושא הזה כנושא מרכזי.

אהוד אולמרט: אני מתכוון בהחלט לעסוק בעניין באופן אישי, בכל תפקיד שאמלא, גם אם יוחלט להדיח אותי מתפקיד שר הרווחה ולהשאיר אותי רק בתפקיד ראש הממשלה - - -.

גדעון סער: יכול להיות שנבקש ממך להישאר כשר רווחה.

אהוד אולמרט: יכול להיות שתבקשו ממני שהחילופים יהיו אחרים.

אהוד אולמרט: ..

אהוד אולמרט: בכל מקרה אני מתכוון להיות מעורב באופן אישי בנושא הזה, לעקוב אחרי הביצוע של התכניות שלנו הן לגבי התכנית של נפגעות תקיפה מינית הן לגבי הנושא של הזנות ובהחלט לשקול אפשרות להרחיב את ההקצאה התקציבית לפרויקטים הספציפיים האלה כי נדמה לי שזה עלול לא להיות מספיק.

ערוץ 10: האם זה מופיע בספר התקציב?

אהוד אולמרט: אני מציע לא להפוך את זה למסיבת עיתונאים.

אהוד אולמרט: אני מניח שכולם יודעים שאם ההחלטה נתקבלה בימים האחרונים וספר התקציב כבר נכתב לפני כמה חודשים, אז בספר התקציב זה לא מופיע.

אהוד אולמרט: אם אני מודיע כאן שהכסף יהיה בתקציב, הוא יהיה בתקציב.

גדעון סער: תודה לאדוני ראש הממשלה, אני מעריך במיוחד את העובדה שציינת שהתוספת התקציבית הזו תבוא מהאוצר כי כולנו מכירים את המצוקות שמשרד הרווחה מטפל בהם.

גדעון סער: אני מציע שד"ר עפרית שפירא-ברמן תציג את הנושא הראשון בשם עמותת "מקום בטוח", אני רק מבקש מכל הדוברים לנסות לתמצת כיוון שהיכולת של ראש הממשלה להיות אתנו פה מוגבלת.

אהוד אולמרט: הייתי מבקש שמשך הנוכחות שלי לא יכתיב את איכות ההצגה, מקסימום אקח זמן מדבר אחר, אבל אני רוצה לשמוע ברצינות את הדברים.

עפרית שפירא-ברמן: בוקר טוב, בשש דקות שהקצו לי קשה מאד להכניס את הדברים אבל אני אשתדל לדבר מהר מבדרך כלל.

עפרית שפירא-ברמן: קודם כל אני רוצה להודות לכבוד ראש הממשלה ולחבר כנסת גדעון סער על כך שהם נותנים לנו את ההזדמנות להביא את הקולות המושתקים של נפגעות טראומה מינית.

עפרית שפירא-ברמן: על התכנית שאני אציג בפניכם את עיקריה, שקדו במשך חודשים ארוכים הרבה נשות מקצוע ואני בסך הכול הנציגה שלהם פה, אחרי תציג הגברת אורית נווה סיפור קצר של אישה צעירה אחת שעברה טראומה מינית בתקווה שתהיה לכם לפחות את הזכות להכיר פרצוף אחד מאחורי הנתונים הקשים.

עפרית שפירא-ברמן: עמותת מקום בטוח הוקמה על ידי נשות מקצוע כולן מומחיות בתחום של טיפול בטראומה מינית וכולנו הגענו למסקנה בתוך תהליך העבודה שלנו והוא שאין מספיק מענים ציבוריים הולמים בתחום של טיפול בנפגעות טראומה.

עפרית שפירא-ברמן: אין לנו ספק שמה שצריך הוא ליצור רצף של מענים טיפוליים החל משלב משברי רפואי, דרך טיפול אמבולטורי אבל אנחנו פה היום כדי להציג רק את התכנית של החלופה האשפוזית.

עפרית שפירא-ברמן: החלופה האשפוזית נדרשת לאותם מקרים שבהם מצבן הנפשי של הנשים מתדרדר ויש צורך בהשגחה נפשית מקצועית צמודה.

עפרית שפירא-ברמן: אני אתחיל עם כמה נתונים סטטיסטיים על היקף התופעה, אחת מתוך 4 נשים ואחד מתוך 7 גברים עוברים טראומה מינית בילדותם.

עפרית שפירא-ברמן: אחת מתוך 7 ואחד מתוך 11 גברים עוברים גילוי עריות.

עפרית שפירא-ברמן: כשגילוי עריות זה תקיפה על ידי בן משפחה וטראומה מינית יכולה להיות גם על ידי בן אדם שמחוץ למעגל המשפחתי.

עפרית שפירא-ברמן: נעשו הרבה מחקרים אפידימיולוגיים בעולם שמנסים לעמוד על שכיחות התופעה באוכלוסיה הכללית, בארץ נעשה עד היום רק מחקר אחד על ידי צוות של הדסה עין כרם בירושלים שפורסם בשנת 2000.

עפרית שפירא-ברמן: כל המחקרים מצביעים על זה שכ- 25% מהילדים בגילאי 0-18 עוברים פגיעה מינית מסוגים שונים.

עפרית שפירא-ברמן: ממחקרים שקיימים בעולם עולה כי מעל כשליש מהנשים יאנסו לפחות פעם אחת במהלך חייהם.

עפרית שפירא-ברמן: משמעות גראפית של הנתונים האלה זה כמו לקחת כל אישה שלישית בחדר הזה.

עפרית שפירא-ברמן: ישנה עלייה מתמדת בשיעור הנפגעות שפונות למרכזי הסיוע.

עפרית שפירא-ברמן: לפי הנתונים שיש לנו רק בחצי השנה האחרונה ישנה עלייה של 20% לעומת מספר הנשים שפנו בשנה הקודמת וההנחה המקצועית שלנו היא שמדובר בקצה הקרחון בלבד.

עפרית שפירא-ברמן: מרבית הנשים לא מגיעות למרכזי הסיוע, מרביתן לצערי נופלות בין הכיסאות.

עפרית שפירא-ברמן: גם המעגל הקרוב ביותר לנפגעת ולפעמים גם אנשי מקצוע לא יודעים לזהות שמדובר בטראומה מינית ויותר מזה, לא תמיד יודעים לטפל בזה כשמזהים.

עפרית שפירא-ברמן: מעל 85% מהנפגעות, וזה בניגוד למיתוס הרווח, נפגעות על ידי על ידי אדם שהם מכירות, במקרים רבים מדובר בבן משפחה קרוב ולהכרות הזו יש השלכות דרמטיות על חומרת הפגיעה.

עפרית שפירא-ברמן: בין ההשלכות הארוכות והקצרות טווח אפשר למנות דיכאון, התקפי חרדה, התקפים דיסוציאטיביים, שבקצה הקיצוני של הרצף מדובר בפיצול אישיות, פגיעות עצמיות, תסמינים פסיכוסומאטיים רבים ומורכבים, הפרעות אכילה, קשיי ריכוז שמקשה עליהם להתנהל בתוך מוסדות חינוך ומקומות עבודה קשיי תפקיד רבים וקשיים ביצירת קשרים.

עפרית שפירא-ברמן: אחת ההשלכות הקשות ביותר של פגיעה מינית בעיקר כשמדובר בפגיעה בתוך המשפחה הוא שישנו קושי גדול לתת אימון בעיקר בדמויות סמכותיות.

עפרית שפירא-ברמן: לעמדה הזו מבחינתנו יש משמעות קריטית לגבי המקום הגיאוגרפי בו תתקיים המסגרת שאנחנו מדברות עליה, זה חיוני מבחינתנו שהמערכת הזו לא תתקיים בבית חולים ולא במוסד פסיכיאטרי מהסיבות שאמנה בהמשך.

עפרית שפירא-ברמן: עקב ההיכרות עם התוקף, בגלל דילמות של נאמנות לבן המשפחה ובעיקר בעיקר החשש מפני התגובה של הסביבה המיידית והתיוג החברתי, מרבית הנפגעות חושפות את הפגיעה שלהן שנים אחרי שהם הגיעו לבגרות ושנים אחרי שהפגיעה הסתיימה.

עפרית שפירא-ברמן: הגיל הממוצע של מרבית הפונות לטיפול הוא בשנות ה- 20 לחייהם, בדרך כלל מדובר בטיפול ארוך ומורכב שבתוכו נחשפים התכנים הטראומטיים והרבה פעמים יוצאת גם הפגיעה.

עפרית שפירא-ברמן: משום שהפגיעה כל כך מורכבת ומדובר בנשים בוגרות ולא בקטינות, יש צורך לפתח רצף של שירותים טיפוליים, ואני אתקן את כבוד ראש הממשלה, כיום קיימים בארץ שלושה מרכזים אמבולטוריים, לא הזכרת את המרכז של ד"ר צביה זליגמן באיכילוב, ישנו המרכז בראשון לציון וישנו המרכז בבית חולים בני ציון, אבל אין שום מענה אשפוזי מתאים לנפגעות טראומה.

עפרית שפירא-ברמן: המשמעות היא שכאשר היום נפגעת טראומה מינית נקלעת למצב נפשי משברי אין לנו אלא או לאשפז אותה במחלקה בבית חולים פסיכיאטרי או להחזיק אותה בכוחותינו מחוץ לממסד הפסיכיאטרי, בשני המקרים הטיפול נפגם.

עפרית שפירא-ברמן: למה יש לנו התנגדות או קושי שהמענה יינתן בתוך מסגרת פסיכיאטרית קיימת, קודם כל הצוות המקצועי בבתי החולים הפסיכיאטריים, למרות שאנחנו לא מטילות דופי במקצועיות שלהם, ברוב המקרים אינם מוכשרים,

עפרית שפירא-ברמן: בלשון הכשרה ולא בלשון יכולת, אין להם את ההכשרה המתאימה לטפל בטראומה מינית.

עפרית שפירא-ברמן: התחום הזה דורש ידע והכשרה ספציפית, כאשר היעדר הידע מוביל הרבה פעמים להבחנה שגויה.

עפרית שפירא-ברמן: בהרבה מקרים הנפגעות מאובחנות כפסיכוטיות ומיותר לציין שזה לא כך בחלק גדול מהמקרים ולכן המענים שהן מקבלות לא מסייעות כהוא זה למצבן.

עפרית שפירא-ברמן: הצוות המקצועי מעורב, יש בו גם גברים וגם נשים דבר ש לא פשוט לנפגעות טראומה מינית לבוא במגע יומיומי עם גברים, לחלקן זה מעורר זיכרונות טראומטיים.

עפרית שפירא-ברמן: גם אוכלוסיית המטופלים מעורבת, במקרה הטוב זה מעלה זיכרונות טראומטיים במקרה הרע זה יכול להוות פתח לפגיעות נוספות.

עפרית שפירא-ברמן: שני דברים נוספים, בתוך מסגרת רפואית מקובל לעשות שימוש בסמכות רפואית ולפעמים גם שימוש בכוח פיזי.

עפרית שפירא-ברמן: על אף שהמתודות האלה מגובות מקצועות, הם מאד טראומטיות לנפגעות טראומה מינית.

עפרית שפירא-ברמן: אני מבקשת מכם לדמיין תמונה של אישה שנאנסה בילדותה עוד פעם ועוד פעם, והיא מגיעה לבית חולים פסיכיאטרי בתוך התקף דיסוציאטיבי או בתוך התקף זעם, נקשרת למיטה על ידי אח סיעודי, זה לא יעלה על הדעת מבחינתנו.

עפרית שפירא-ברמן: מעל הכול, התיוג- בית חולים פסיכיאטרי עדיין מהווה תיוג של האנשים המאושפזים בו, מבחינתנו נפגעות טראומה מינית הן לא חולות נפש בשום צורה שהיא, הן גם לא חולות ולכן מקומן לא בבית חולים אלא במקום שיהלום את הצרכים שלהם.

עפרית שפירא-ברמן: החלופה האישפוזית שמקום בטוח מציע, מבחינת קהל היעד הפוטנציאלי שלנו, יש מעט נתונים בארץ, מתוך הנתונים של מרכז סיוע עשינו חשבון שכ- 4000 נשים בשנה האחרונה בלבד ענו על ההגדרה של טראומה מינית קשה.

עפרית שפירא-ברמן: זאת אומרת ש- 4000 אנשים פנו למרכז סיוע עם סיפור של אונס, אונס קבוצתי או גילוי עריות.

עפרית שפירא-ברמן: שוב אני מזכירה שמדובר בקצה הקרחון, הרוב המכריע נמצא מחוץ למעגל של מרכזי הסיוע ובמקרה האופטימאלי הן צריכות השגחה של אנשי מקצוע כשהן נקלעות למצב משברי.

עפרית שפירא-ברמן: בסך הכול להערכתנו אנחנו מדברות על קהל יעד פוטנציאלי של אלפים רבים של נשים.

עפרית שפירא-ברמן: אין ספק שאם השירות הזה יוקם ואם הוא יוקם ברמה המקצועית הנאותה, בתווך של שנתיים שלוש, יהיה לנו יותר ביקוש מהיצע.

עפרית שפירא-ברמן: לגבי חלופה אישפוזית של בית- מדובר על חלופה אישפוזית שתפעל 24 שעות ביממה, עם השגחה נאותה ומוקפדת בעיקר לשעות הלילה, שהם השעות הקשות ביותר.

עפרית שפירא-ברמן: מקום שייתן טיפול רב מקצועי, מבחינתנו חיוני שהמקום יוקם בשיתוף פעולה של גורמים מקצועיים בתחום של טראומה מינית, של גורמים פרטיים וממסדיים.

עפרית שפירא-ברמן: מבחינתנו רק צורת פעולה כזו מעבירה את המסר שכולנו, גם אנשי מקצוע וגם נציגים חברתיים מושיטים יד מסייעת לנפגעות תקיפה מינית.

אורית נווה: אני אתייחס לדברים של עפרית דרך סיפור טראגי של בחורה צעירה , מוכשרת, שובת לב שהתמודדה כמיטב יכולתה עם השלכות של התעללות מינית מתמשכת.

אורית נווה: היא הייתה קורבן לגילוי עריות, היא הייתה קורבן להתעללות מינית של מספר אבות ושל חבריה בבית הילדים ובמשך השנים הייתה גם קורבן להתעללות פיזית ומינית של בני גילה שגם הם עברו תקיפה מינית, חצו את הגבול והפכו לתוקפים.

אורית נווה: בטיפול היא העלתה חוויות קשות מנשוא, היא העלתה את האובדנות, את הפגיעה העצמית יחד עם התקווה והרצון לחיים מלאים שקטים וללא סיוטים.

אורית נווה: כשמצבה השתפר היא החליטה לעבור למקום אחר וללמוד באוניברסיטה.

אורית נווה: המעבר היה קשה משציפתה והמערכת הציבורית הטיפולית שקלטה אותה לא יכלה להתמודד עם המורכבות הפוסט טראומתית שלה לכן שחררה אותה והמליצה על אשפוז.

אורית נווה: אני אקרא בפניכם מספר קטעים מתוך מכתב שהיא כתבה זמן קצר לפני שהתאבדה בינואר 2005.

אורית נווה: "הפלשבקים חזקים מידי ואני לא מצליחה להתמודד אתם לבד, אני נשברת וחותכת את עצמי.

אורית נווה: זה מוריד אותם מיד אבל אני יודעת שאני חייבת להתאשפז כי אני בסיכון.

אורית נווה: אני חוזרת למחלקה הסגורה, הם מסרבים לאשפז אותי כי אני לא פסיכוטית ואין להם כלים לעזור לי, ושוב, כי הממסגרת לא מתאימה לי.

אורית נווה: המחלקה הפתוחה מעורבת והרוב בה בנים, ואני לא יכולה לישון בלילה ולהפחית פלשבקים במקום שיש בו בנים.

אורית נווה: הרופא הכונן גבר, קשה לי לדבר אתו, הוא אומר שהמקרה שלי עצוב נורא ואין לו כללים לעזור לי, שאותם הבעיות שיש בבית החולים הזה יש בכל האחרים באזור, שהמחלקה הסגורה היא רק לפסיכוטיים ושהפתוחה מעורבת, בנים בנות, ושאין מסגרת שמתאימה לי.

אורית נווה: אין שום מקום בשבילי, שום מקום שיש בו את התנאים הנכונים לעזור לי להתמודד עם הפוסט טראומה.

אורית נווה: החברה הישראלית מקבלת בחום אדיר את ההצטיינות שלי בלימודים, את העשייה החברתית וההתנדבותית האדירה שלי, את החיוך המקסים שלי.

אורית נווה: אבל החברה הישראלית לא מוכנה להתמודד עם הפוסט טראומה שלי, עם ההתעללות המינית, עם גילוי העריות ועם האונס הקבוצתי.

אורית נווה: זו הבעיה שלי, אבל אני חושבת שהנושאים האלה הם גם הבעיה של החברה כולה ושצריך להתמודד אתם כחברה.

אורית נווה: אני רוצה לגדול, להיות אזרחית טובה, לתרום למדינה.

אורית נווה: יותר מכול אני רוצה לחיות ולא לפגוע בעצמי, אבל אני לא יכולה לבד, אני צריכה עזרה".

אורית נווה: אין לי ספק שלו היה מקום כמו שאנחנו מתארים אותו, היום היא הייתה בחיים אתנו.

גדעון סער: אני רוצה לעבור מעבר לא כל כך חד מבחינת הכאב אבל מבחינת הנושא, לנושא השני, ולפני ההצגה אני רוצה לאפשר לנציגת מכון תודעה, לאה גרינפטר-גולד, לומר כמה מילים, בסופו של דבר היה לכם חלק בזמנו בחודש יוני בפריצה שלנו עם כל הנושא.

גדעון סער: בעקבות סדרה של כתבות תחקיר בסמוך למועד הזה בעיתון העיר שהציפו את כל הנושא והיה לזה חלק בטיפול שלנו.

לאה גרינפטר-גולד: אני בהחלט מתרגשת לראות את כל היושבים ומודה על כך שמתקיימת ישיבה זו ברשות חבר כנסת גדעון סער והתכבדנו גם בישיבתו של ראש הממשלה אהוד אולמרט וכל חברי הכנסת שבאמת הקדישו לנושא של תופעת תעשיית המין בארץ, כמו חברת הכנסת זהבה גלאון, לצידה חברת הכנסת נדיה חילו וחברת הכנסת סולודקין.

לאה גרינפטר-גולד: אין ספק שכולם תרמו את תרומתם.

לאה גרינפטר-גולד: מכון תודעה קיים בארץ 10 שנים והעלנו את נושא הזנות למודעות החברתית במשך שנים, גם דרך בטיפול בזנות קטינים, דרך תופעת הסחר בנשים, שרק דרך זה הצלחנו להעלות למודעות הציבורית את העובדה שנשים וגברים שנמצאים בזנות הם קורבנות ולא צריך להתייחס אליהם כעבריינים או אנשים שבוחרים את העיסוק שלהם.

לאה גרינפטר-גולד: שמענו ממקום בטוח, שאני מתרשמת מעצם קיומם ומשום מה לא שמעתי עליהם, בהחלט אנחנו מודעים לזה שלפי מחקרים רבים בעולם, 85% עד 90% מהאנשים שנמצאים בזנות חוו טראומה מינית בילדותם, גילוי עריות, או כל דבר אחר, מלבד זה שהם נמצאים במצב שקשה להם להתמודד עם המצב הזה.

לאה גרינפטר-גולד: פעלנו שנים עם ענת גור ומכירים את התרומה הגדולה שהיא תורמת לנושא דרך שיקום האסיר כאשר הדברים שקיימים, קיימים רק עבור נשים אסירות, וזנות היא לא עבריינית בישראל לכן צריך להכין דברים אחרים עבור נשים וגברים שנמצאים במלכוד הזה.

לאה גרינפטר-גולד: שוב אני מודה לכל הנוכחים.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: גברת ענת גור מהשיקום לאסיר תציג את התכנית שהוצגה בחודש יוני לפני הוועדה בנושא הזה.

ענת גור: אני מצטרפת לחברותי ורוצה להודות לכבוד ראש הממשלה, ליו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה חבר הכנסת גדעון סער, למרית דנון מנהלת הרשות למעמד האישה, לחברת הכנסת זהבה גלאון שפועלת רבות בעניין הזה, לחברות הכנסת ולקהל הנכבד.

ענת גור: אני חושבת שזה יום מאד מרגש בעקבות ההודעה של ראש הממשלה על הקצאת התקציב לשני הנושאים החשובים האלה.

ענת גור: כדי לעשות חיבור בין שני הנושאים אני רוצה לפתוח ולהגיד שרוב הנשים הנערות והילדות שעוסקות בזנות מגיעות לזנות כתוצאה מפגיעות מיניות בילדות, ובמובן הזה שני הנושאים קשורים קשר הדוק אחד לשני אחד לשני.

ענת גור: אני עובדת עם נשים שעסקו בזנות למעלה מ- 20 שנה, החל מעבודתי בנווה תרצה והמשך בעבודתי כאחראית לשיקום אסירות ברשות לשיקום האסיר.

ענת גור: לפני כחמש שנים יצאתי לשטח לדבר עם נשים העוסקות בזנות במסגרת מחקר שערכתי באוניברסיטת תל-אביב שנקרא "חוויתן של נשים שעסקו בזנות בישראל" ולא אצליח להעביר במילים את גודל הכאב, הקושי והמצוקה שנחשפים מהנושא הזה.

ענת גור: אני אתחיל במצגת ואגיד שהזנות והסחר בנשים הפכו בשנים האחרונות לבעיה חברתית לאומית מאד רחבת היקף במדינת ישראל.

ענת גור: כל נושא הסחר נדון כאן ארוכות וטופל.

ענת גור: מבחינת היקף הבעיה, לאף גורם רשמי במדינת ישראל אין נתונים מדויקים, אבל אנחנו יודעים שקיימת הערכה שמידי חודש מתקיימים בישראל כמיליון ביקורים אצל זונות.

קריאה: הערכה של מי?

זהבה גלאון: של ארגוני זכויות אדם.

ענת גור: אפשר לנסות ולדמיין שעם ביקוש כזה גדול, סוחרי הנשים והסרסורים יוצאים לשטח ומגייסים את הילדות, ואני אומרת ילדות כי רוב הנכנסות לזנות נכנסות בגיל מאד צעיר, מתחת לגיל 18, זה מאד חשוב לציין, אלה גילאים שנמצאים מתחת להסכמה לקיום יחסי מין על פי החוק והוועדה לניצול מיני מסחרי של קטינים בישראל דברה על זה שבשנים האחרונות קיימת ירידה בגילאים של ילדות שמנוצלות לזנות עד לגילאים 11, 12.

ענת גור: נתון נוסף שמלמד על היקף הבעיה זה הסוגים של הזנות, אספתי מהמודעות של עיתוני יום שישי כמה דוגמאות: אנחנו מדברים על חשפנות, ריקוד ארוטי, ריקוד בעירום, ריקוד על שולחנות, ריקוד בחזה חשוף, פורנוגרפיה של ילדים ומבוגרים, מכוני ליווי, זנות ברחובות, פיפ שאו, נערות ליווי וכו'.

ענת גור: אחד המשפטים המרכזיים שהנשים אמרו לי במחקר כששאלתי אותם מה זה בשבילם החוויה של הזנות, הם אמרו לי שאני צריכה להתחיל לשאול מהילדות, שם זה התחיל.

ענת גור: דברנו על זה שהפול הזה של הילדות שמסורסרות לזנות אלה ילדות שעברו פגיעות מיניות בבית והפגיעה המינית בילדות הכשירה אותם נפשית ופיזית לעסוק בזנות כי הן מתנתקות מהגוף שלהן.

ענת גור: שאלת הסרסורים היא שאלה קשה וכאובה.

ענת גור: קיים חוק בנושא שכמעט ולא נאכף.

ענת גור: בניגוד למיתוס שקיים שנערות וילדות בוחרות לעסוק בזנות, כי זנות זה כסף קל ומהיר, אנחנו יודעים בהערכה נמוכה וזהירה שלפחות 90% מהנשים נשלטות על ידי סרסורים ורוב הכסף לא נשאר בידי הנשים אלא עובר לידי הסרסורים והסרסורים לוכדים את הנשים והנערות בזנות באמצעות התמכרות לסמים קשים ובאמצעות שיטות עינוי של טרור ואלימות מהקשים ביותר שניתן להעלות על הדעת.

ענת גור: מחקרים וידע כללי מתארים רמה קיצונית של אלימות כלפי נשים בזנות, הן מצד הלקוחות והן מצד הסרסורים.

ענת גור: אני יודעת שקשה לשמוע אבל עשיתי רשימת מכולת מה קורה, מתוך הניסיון הקליני שלנו וגם ממחקרים, נשים ילדות ונערות בזנות חשופות לאונס, שוד, חטיפה, רצח וניסיונות לרצח על בסיס יומיומי, פציעות, דקירות סכין, החדרת חפצים חדים לאיברי המין, סכינים, רובים, אקדחים, מברגים, בקבוקים, קשירה, תלייה על עצים, כיבוי סיגריות בוערות על הגוף, ועוד.

ענת גור: נקודה נוספת חשובה במניעה זה הנושא של העברה הבין דורית.

ענת גור: רוב הנשים העוסקות בזנות הן אמהות לילדים, רובן אמהות חד הוריות ליותר מילד אחד.

ענת גור: ילדי הנשים שעוסקות בזנות הם ילדים שנמצאים בקצה רצף הסיכון והסכנות על רקע אורך חייה של האם.

ענת גור: כפי שראינו בסרט "אור" של קרו ידעיה" שחלק מהילדים האלה, בעיקר הבנות, נתונים לסכנה מאד גבוהה של העברה בין דורית לעיסוק בזנות.

ענת גור: במהלך ה- 20 שנים שאני עוסקת בנושא הזה, אני רואה נכדות של מטופלות שהיו לי לפני 23 שנים, שהן היום בנות 12, 14, ו-15 שכבר עוסקות בזנות.

ענת גור: עד כאן חומרת הבעיה וההיקף שלה.

ענת גור: אני רוצה לדבר על הצורך בהקמת שירותי טיפול לנשים בזנות בישראל.

ענת גור: בשונה משאר מדינות המערב, בישראל לא קיימים היום שירותים שמיועדים לתת מענים לטיפול ושיקום של נשים.

ענת גור: נקודה נוספת שאני רוצה להגיד היא שהזנות היא בעיה חמורה שפוגעת לא רק באישה או בילדה, אלא בחברה כולה.

ענת גור: אני רוצה להדגיש בהמשך לתכנית שהגשנו למשרד הרווחה, כמה נקודות מאד חשובות.

ענת גור: הבקשה היא להקים שירות ייחודי לטפל בנושא.

ענת גור: נשות המקצוע שהכינו את התכנית חושבות שרק שירות שירכז את המשאבים הכספיים והמקצועיים תחת קורת גג אחת יכול לתת תוצאות, שחשוב לדאוג לריכוז כל התקציבים למערכת אחת ולא לבזר את התקציב שראש הממשלה הודיע על הקצאתו בין מספר שירותים קיימים שלא ערוכים לטפל בבעיה.

ענת גור: אני מבססת את הדברים על הניסיון בעולם שמראה שטיפול חלקי מפוזר בין שירותים שונים לא אפקטיבי לטפל בתופעת הזנות, זו תופעה מאד מורכבת וקשה ולא פשוט להגיש אליהם.

ענת גור: אנחנו מדברים על צורך בהיערכות רב ממדית של מספר משרדי ממשלה ביחד, אחרת לא ניתן יהיה לטפל.

ענת גור: משרד הרווחה בראש ובראשונה, המשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל בנושא האכיפה.

ענת גור: אנחנו יודעים שניידות של על"ם שיוצאות לרחובות לא מצליחות להגיע לבחורות כי הן נשלטות על ידי אנשי העולם התחתון, זה מסוכן להגיע אליהן ורק שיתוף פעולה עם המשטרה יאפשר את זה.

ענת גור: משרד המשפטים בנושא של שינויי חקיקה שאני אדבר עליהם, משרד הבריאות בנושא העברת מחלות העוברות דרך יחסי מין, משרד החינוך הצורך בחינוך של הנוער בנושא של צריכת שירותי מין.

ענת גור: משרד הקליטה כי חלק גדול מהנשים בזנות בישראל הן עולות מחבר העמים.

ענת גור: הרשות לשיקום האסיר שכבר עושה עבודה הזה וכמובן הרשות לקידום מעמד האישה שהיא מאד מרכזית משום שלזנות יש השלכה ישירה ומיידית על מעמד הנשים במדינה.

ענת גור: רצף המענים לנשים העוסקות בזנות שבנינו מורכב משש חוליות בתוך הרצף הזה, מסלול הפחתת נזקים, מקלט טיפולי, מרכזי יום לשיקום תעסוקתי ונפשי, שהגדרנו להקים שלושה מרכזים כאלה ברחבי הארץ, הכשרת עובדים סוציאליים ברוב הלשכות הגדולות לשירותים חברתיים ברחבי הארץ שיהיו מומחים לטראומת הזנות וידעו לטפל בנושא הזה ובניית מערך הסברה ומניעה.

ענת גור: החוליה השישית ברצף היא החוליה של שינויי החקיקה.

ענת גור: כל החוליות ברצף, ההיערכות חייבת להיות מיוחדת והנושא של ה"ישוג"-ה"אאוט ריצ'ינג"- חשוב בצורה לא רגילה כי רוב הנשים בזנות מנותקות מהממסד.

ענת גור: יש צורך ביצירת קשר עם הנשים בתוך המקומות בהם הן נמצאות, ברחובות, במכוני ליווי, בדירות דיסקרטיות וכדומה.

ענת גור: אני מדגישה שעקב הסיכון בהוצאת הנשים והילדות משם חייבים שיתוף פעולה וגיבוי מלא של המשטרה.

ענת גור: החוליה הראשונה היא התכנית המתבססת על שיטת הפחתת הנזקים.

ענת גור: בגלל הקושי להגיע לנשים ולהוציא אותן מהזנות יש צורך בהקמת תכנית שבשלב ראשון המטרה לא תהיה הוצאה מהזנות אלא עזרה בתוך הזנות.

ענת גור: תכניות מהסוג הזה של הפחתת נזקים בעולם מראות שבסיכומו של דבר 86% מהנשים שמגיעים עם שיטת הפחתת, אפילו לשם מתן קונדום או בדיקות רפואיות, יוצאות מהזנות.

ענת גור: התכנית להפחתת נזקים כוללת שלושה אלמנטים, דירות חירום ללינה זמנית, כל אישה שצריכה מקלט מיידי מהרחובות שיהיה לה לאן לבוא ולישון ללילה או לשתי לילות.

ענת גור: קו חירום ארצי ומרפאה ניידת לאיתור נשים בזנות שכוללת בדיקות רפואיות וסיוע רפואי.

ענת גור: החוליה השנייה היא מקלט טיפולי שזו מסגרת מובנית שמאפשרת לנשים לבוא למשך הזמן שנדרש כדי לעבור טיפול.

ענת גור: שיהיה להם שם דיור, קורת גג, חינוך להרגלי חיים נורמטיביים, השלמת השכלה וכדומה.

ענת גור: החוליה השלישית ברצף הם מרכזי יום לשיקום נפשי ומקצועי.

ענת גור: כפי שאמרתי מדובר בשלושה מרכזי יום במרכז הארץ בדרום ובצפון.

ענת גור: מרכזי היום יכללו מסלול בוקר ומסלול ערב כשמסלול הערב מיועד לנשים שכבר משתלבות במעגל התעסוקה ושתהיה להן כתובת טיפולית לשעות אחר הצהרים.

ענת גור: החוליה הרביעית הם עובדים סוציאליים מומחים, אנחנו מדברים על 30 משרות של עובדים סוציאליים מהמחלקות לשירותים חברתיים ברחבי הארץ שיוכשרו לטיפול בטראומת הזנות ויספקו מענים ברמה מקומית ואזורית.

ענת גור: הנקודה החמישית היא בניית מערך הסברה ומניעה בשיתוף עם משרד החינוך והמשרדים הרלוונטיים.

ענת גור: אנחנו מדברים על סדנאות מניעה לתלמידי תיכון, אנחנו יודעים היום שחלק מתלמידי התיכון הופכים להיות צרכני זנות, להערכתנו ללא הבנה אמיתית של הנזק שנגרם עקב כך.

ענת גור: הסברה והגברת המודעות בציבור הרחב, כאן חשוב להדגיש שככל שיהיה ביקוש יהיה היצע והמטרה היא להוריד את הביקוש.

ענת גור: יש צורך בהיערכות לאכיפת החקיקה הקיימת, בעניין סרסור לזנות והעסקת קטינים בזנות ולבחינת חקיקה עתידית שתאסור קנייה של אדם לצורך שירותי מין.

ענת גור: הקמת ועדה בין משרדית לקבוע מדיניות לאומית, לגבש נהלי עבודה ושיתופי פעולה בין המשרדים.

ענת גור: לקבוע הסדרים מיוחדים לחיזוק האיתור והטיפול בנערות ונשים בזנות ולוודא מיצוי תהליכי טיפול אכיפה וענישה בתחום.

ענת גור: לסיכום אני רוצה להגיד שהקמת שירותי טיפול לנשים בזנות על ידי ממשלת ישראל תיצור מענה לקבוצת אוכלוסיה מהחלשות ביותר שקיימות בחברה הישראלית שנמצאות בקצה רצף הסיכון העוני והמצוקות הנפשיות והכלכליות.

ענת גור: הטיפול המוצע יהווה פריצת דרך לא רק לנשים בזנות אלא לחברה הישראלית כולה שקבעה את ערך כבוד האדם וחירותו כערך מרכזי, מאחר והזנות היא הפרה מאד קשה של כבוד האדם וכבוד האישה.

גדעון סער: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשית אני רוצה לברך אותך, אדוני יו"ר הוועדה על עצם הכינוס ועל כל הפעילות שלך בתחום מעמד האישה, אני חושבת שאתה עושה פעילות אדירה בנושא, ואותך אדוני ראש הממשלה כמי שלקח על עצמו את הטיפול בנושא ואני חושבת שזו פעם ראשונה שממשלה בישראל אומרת דבר ומקצה משאבים לצורך העניין.

רוחמה אברהם-בלילא: רציתי לשמוע לגבי היקף הבעיה גם בנערים שמצד אחד עוברים את כל הסוגיה של ההתעללות וגילוי העריות ובתכנית שלך לא דברת על טיפול באותם נערים שמתדרדרים לזנות.

ענת גור: אנחנו מדברים בלשון נקבה כי רוב העוסקות בזנות הן נשים אבל התכנית המוצעת מתייחסת גם לנערים.

ענת גור: לגבי ההיקפים, אין לי אינפורמציה אולי לאחרים יש את האינפורמציה המתאימה של עיסוק נערים בזנות אבל הם היקפים הרבה יותר נמוכים מאשר נערות ונשים.

גדעון סער: נפתח דיון שבו ישולבו חברות הכנסת נציגי הארגונים ומשרד הרווחה.

גדעון סער: חברת הכנסת זהבה גלאון ואחריה לידיה ניקיטין מאית"ך.

זהבה גלאון: תודה אדוני היו"ר, קודם כל ברכות על ההתכנסות, על היוזמה שלך, זה מסר מאד משמעותי שראש ממשלה משתתף בוועדה בנושא שאם אני מאגדת את שני הנושאים ששמענו עכשיו, את הסקירות המקיפות והמרתקות של נשות המקצוע, אנחנו מדברים בגדול על אלימות מינית נגד נשים ויש חשיבות מאד גדולה בעיני שראש ממשלה מופיע בישיבה כזו, לא רק בעצם ההופעה שלו אלא בעצם מתן ההתחייבות, כי אנחנו רגילים להצהרות נכבדות, ועצם העובדה שראש הממשלה בחר להתחייב להקצאת משאבים היא מאד משמעותית בעיני למאבק בתחום הזה.

זהבה גלאון: מכאן צריכה לצאת הכרת תודה לכל נציגי הארגונים והגופים שבמשך שנים עוסקים בתחום וההקצאה התקציבית משדרת שדר שבאים לראשונה ונותנים עדיפות לאינטרסים של הקורבנות ולא רק לאינטרסים של העבריינים.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, זה דבר מדהים שאותם פוגעים, אותם תוקפים אותם סרסורים הולכים לכלא משתקמים, מקבלים טיפול פסיכולוגי ואותן נשים או שמוצאות עצמם בסוף טרגי כמו ששמעתנו עכשיו, או שממשיכות להיזרק לרחוב ולא מטופלות.

זהבה גלאון: בעיני יש הודעה שלא מדובר בבעייתן הפרטית של נשים בלבד, אלא בבעיה חברתית שהמדינה לוקחת עליה אחריות וזה מאד משמעותי בעיני.

זהבה גלאון: אני חושבת שיש כאן שדר, מעבר לאותן נשים שהן הקורבנות המיידיות, יש שדר בעיני לגבי מעמדן של הנשים בחברה.

זהבה גלאון: חברה שמלמדת שאפשר לצרוך מין בכסף, בעצם אומרת שכל הנשים ניתנות לקניה.

זהבה גלאון: חברה שאומרת שנשים שנפגעו ועכשיו צריכות לחפש מענה טיפולי, נשים שנאנסו, אומרת שאפשר לפגוע בנשים בלי לקחת אחריות.

זהבה גלאון: זה משדר שדר ומקבע את מעמדן הנחות של נשים בחברה ממילא ואנחנו רואים את זה בשורה של תחומים.

זהבה גלאון: אני רוצה לסיים ולומר, אדוני ראש הממשלה, שמעתי את התיאורים הקשים ויושבים אשים שעוסקים בתחום הזה שנים, ומילים הרבה פעמים אינן חזקות דיין כדי לתאר את גודל הזוועה והתופעה, וכל אחד שיושב כאן סביב השולחן יכול לסבר את האוזן טוב ממני.

זהבה גלאון: הדבר שאני רוצה להזהיר מפניו הוא תסמונת המדרון החלקלק, בהתחלה דברנו על נשים נסחרות, נשים שהופכים אותן לסחורה העוברת לסוחר, והיום אנחנו שומעים עדויות קשות של קטינים וקטינות שעוסקים בזנות ומי שעצם את עיניו אז, שומע על זה היום ורואה איך זה מגיע לאותם קטינים וקטינות וזה צריך להטריד אותנו.

זהבה גלאון: לכן אני מציעה, מעבר להקצאה התקציבית שהיא מאד משמעותית, ואני רוצה לחזור ולברך אותך על כך, לשקול גם שילוב של שני נושאים, האחד, ואמרה את זה קודם בצורה הרבה יותר מפורטת ענת גור, קמפיין ציבורי להעלאת מודעות למאבק בתופעת הזנות, וכמובן הצורך במתן מענה, שלכל אחת ואחד יש כתובת.

זהבה גלאון: השני, גיבוש חקיקה בתחום, חקיקה שתבוא במקביל לקמפיין ציבורי.

זהבה גלאון: על חקיקה בלבד אני רוצה להתריע ולומר, זה מאד מפתה, אבל היא לא יכולה לתת מענה לבעיה חברתית.

זהבה גלאון: חוק הוא איטי, גמלוני ולוקח זמן להסתגל למציאות שמשתנה כל כך מהר ורק שיתוף פעולה של קמפיין חינוכי אם יבוא על ידי הרשות לקידום מעמד האישה ועל ידי הקצאת תקציבים יחד עם חקיקה כפי שהוצעה כאן, אדוני ראש הממשלה, בתוספת לתקציבים זה יכול לעשות שינוי.

זהבה גלאון: תודה.

אהוד אולמרט: אנחנו עובדים כל הזמן על פי הדפוס שכשאישה נתקפת מינית או שהיא נפגעת אלימות במשפחה, הדפוס השגרתי שאנחנו מוציאים את האישה ואת ילדיה לעיר אחרת למעון טיפולי כזה, שחלקם מאד מרשימים, ראיתי בבאר שבע אחד כזה.

אהוד אולמרט: האם לא יותר נכון להקים מעון שיאפשר להוציא את הגבר, ולהשאיר את האישה ואת הילדים שלה בתוך שגרת החיים שהם רגילים אליה בלי שיצטרכו לברוח ולשבש את כל אורחות חייהם.

זהבה גלאון: אני רוצה להשיב, עם הרבה כבוד, כי אני יודעת את הרגישות שלך לתחום הזה, כשמוציאים נשים מהבית זה מתן מענה מיידי, חירום, אס או אס.

זהבה גלאון: הגיע הזמן להתייחס לגברים מכים ואלימים באופן אחר, לעשות שינוי תודעתי בחשיבה לגבי אותם גברים אלימים.

זהבה גלאון: אני הייתי מציעה, בדומה להקמת מתקני משמורת, להקים מתקני משמורת לגברים מכים.

זהבה גלאון: גבר מכה שהוצא נגדו צו מעצר עד תום ההליכים, שיהיה במתקן משמורת ושהאישה תוכל להישאר עם הילדים בבית ולא להוציא אותה עם גופיה ועם שלושת ילדיה למעון רחוק.

זהבה גלאון: זה בעיני מענה נכון, זה עניין של היערכות אחרת ואני אברך אותך אדוני ראש הממשלה אם נקדם זאת.

לידיה ניקיטין: אני מעמותת אית"ך בחיפה, העוסקת בפרויקט שיקום נשים מזנות.

לידיה ניקיטין: אני רוצה להתחיל עם כמה נתונים מהשטח, לפי העבודה במאבק בסחר בנשים תוך חמש שנים יש לנו תמונה על השטח.

לידיה ניקיטין: רציתי להגיד שעל כל תיירת במדינה יש לנו פי 20 אזרחיות שעוסקות בזנות.

לידיה ניקיטין: זאת אומרת שאם יש לנו 1500 נשים תיירות יש 30,000 נשים שעוסקות בזנות, זו כמעט עיר.

לידיה ניקיטין: מהם 70% עד 90% הם עולות חדשות דוברי רוסית, זה נורא וכואב לי, מהם ל- 70% יש ילדים.

לידיה ניקיטין: בגלל זה אנחנו צריכים גם לחשוב בתכנית שאנחנו עושים עכשיו להוסיף את משרד הקליטה את הביטוח הלאומי ולעבוד אתם, כי אנחנו רואים שיש לנשים שעובדות בזנות בעיות קודם כל עם זכויות אדם.

לידיה ניקיטין: הבעיה הגדולה היא עם ביטוח לאומי, אם אישה רוצה לקבל הבטחת הכנסה היא הולכת לביטוח לאומי ובמקום זה היא מקבלת לשלם חוב של כמה עשרות אלפים.

לידיה ניקיטין: אם הייתה לה עבודה ברחוב והיא לא שילמה לביטוח לאומי אחרי זה יש לה חוב וזה מעגל שקשה לצאת ממנו.

לידיה ניקיטין: אנחנו עושים עבודה להצלת המדינה שלנו אנחנו חושבות על הדורות הבאים כי כל כך הרבה נשים עובדות בזנות בגיל בו הם יכולים להביא ילדים וצריך לחשוב על הילדים של הנשים שעוסקות בזנות.

לידיה ניקיטין: תודה.

מרינה סולודקין: כבוד ראש הממשלה, כבוד יו"ר הוועדה, אני רוצה לומר שדפוס התנהגות הממשלה שראינו את ראש הממשלה וגם את שר האוצר זה דפוס פוליטי נכון נבון וזו הוכחה שיש סטטוס גבוה לוועדה למעמד האישה.

מרינה סולודקין: יו"ר הכנסת, חברת הכנסת איציק שלחה אותי לפני שבועיים לז'נבה להשתתף בוועדת או"ם בנושא ועדות פרלמנטאריות לקידום מעמד האישה, השתתפו 60 מדינות ואני רוצה לומר שלפעמים אנחנו רואים רק את החסרונות ולא את ההישגים ובוועדה הזו ראיתי את ההישגים של מדינת ישראל, שיש לנו ועדה סטטוטורית עשר שנים וגם אין הרבה ועדות של מעמד האישה בעולם שיש להם זכויות לחוקק חוקים.

מרינה סולודקין: לרוב הוועדות של מעמד האישה בהרבה מדינות מפותחות אין להם זכות לחוקק חוקים.

מרינה סולודקין: פנו אלי להשתתף בסרט של האו"ם כי לא ידעו שיש מדינה בעולם שיש בה ועדת חקירה פרלמנטארית בנושא המאבק בהברחה וסחר בנשים.

מרינה סולודקין: בהרבה הרצאות שנתתי שאלו שאלות איך הצלחנו להפחית את התופעה מ-3000 נשים שהשתתפו בתעשיית הזנות ל- 300.

מרינה סולודקין: את הדברים שהשבתי אמרתי גם בוועדה, בשיתוף פעולה עם משרד המשפטים, משטרת ישראל הגענו להישגים.

מרינה סולודקין: הדגש שאנחנו עושים בנושא מאבק בזנות כתופעה חברתית זה דגש חדש, אני חושבת שקצת איחרנו בזה, הרגשנו כל הזמן שבנושא הכי חשוב, הפגיעה בזכויות האישה דרך הזנות, שאנחנו לא מספיק מתעסקים בזה וכל הכבוד ליו"ר הוועדה.

מרינה סולודקין: כמה דברים לענת, אמרת מילה שלא אהבתי, וזה שילוב של אחוז גדול של עולות חדשות.

מרינה סולודקין: קודם כל את לא יודעת בדיוק.

מרינה סולודקין: דבר שני, כשאנחנו בדקנו, אני רוצה לומר שכל העניין שאני משתתפת כבר חמש שנים בוועדה של זהבה גלאון במאבק נגד הזנות בגלל שאלה זונות אזרחיות של מדינות זרות שמאד נוח למדינת ישראל לומר שאלה עולות חדשות.

מרינה סולודקין: חמש שנים השתתפנו בוועדה והשגנו הישגים ואולי צריכים לחשוב על זה, אם את לא יודעת כמה נערים יש בזנות את גם לא יודעת כמה יש עולות, וזה כתם.

מרינה סולודקין: אנחנו יודעים מה קרה במדינה בשנות ה- 50 וה- 60 ולא רוצים לדבר על זה.

מרית דנון: אני לא יודעת אם כולנו מודעים לגודל הרגע, אבל אני באמת חושבת שמדובר ביום היסטורי, עצם העלאת הנושא בוועדת הכנסת ועצם השתתפותו של ראש הממשלה בישיבה הזו הן כראש ממשלה והן כשר רווחה, זו אמירה שהמדינה בעצם לוקחת על עצמה אחריות ומתן כתף וחיבוק גדול לנשים שאני קוראת להן נשים שקופות.

מרית דנון: אין להם לובי, אין להם רמקולים, הן לא יכולות לארגן הפגנות ולהקים קול צעקה.

מרית דנון: בעצם ההחלטה שיוצאת מכאן הן התקצוב והן איגום משאבים כספיים, המדינה מכריזה שהיא נותנת גב, כתף וסיוע נפשי פיזי ומקצועי לנשים שנפגעות של החברה בהקשר של אלימות, גם נפגעות תקיפה מינית וגם נשים שעוסקות בזנות.

מרית דנון: אנחנו בזה הרגע נכנסים לרשימה של המדינות המתקדמות שלוקחות על עצמן את הטיפול בנושא.

מרית דנון: אני רוצה להתייחס לדבריה של חברת הכנסת גלאון על קמפיין ציבורי, הרשות תשמח לקחת על עצמה להוביל את הנושא, גם מהבחינה של המשאבים.

מרית דנון: אני רוצה לציין שכבר התחלנו בנושא של העלאת המודעות לנושא הסחר בנשים.

מרית דנון: לראשונה, בצורה מובנית בשיתוף הדוק עם משרד המשפטים וכל העמותות והארגונים שפועלים בשטח, נכנסת פעילות של הסברה מאסיבית הן לצבא הגנה לישראל, הן למערכת החינוך, נמצאת פה הגברת מרים שכטר שאנחנו עובדים אתה בשיתוף פעולה, הן הרשויות המקומיות, עם שולה אגמי, והן לשירות המדינה שהתחיל להעביר בצורה מסודרת במסגרת של השתלמויות פעילויות להעלאת המודעות לנושא הסחר בנשים ואני מקווה שגם לגבי הזנות נוכל להכניס את זה בצורה כזו.

מרית דנון: אני חושבת שהציבור הגדול לא מבין במה מדובר אנחנו עדיין שבויים בסטיגמות שאישה קמה בוקר ומחליטה שזה המקצוע הנכסף, וזה לא כך.

מרית דנון: אני מברכת את יו"ר הוועדה ואת ראש הממשלה על העלאת הנושא, זה יום מאד חשוב הן לחברה בישראל והן לנשים.

גדעון סער: תודה, אני רוצה להודות לך על כל שיתוף הפעולה בכל הנושאים, הכנסת תנופה חדשה לכל הנושא ואנחנו מאד שמחים לעבוד אתך, חברת הכנסת רונית תירוש בבקשה.

רונית תירוש: אני רוצה להצטרף לברכות לראש הממשלה שנענה ליוזמתו שנענה ליוזמתו של היו"ר הוועדה הנמרץ שלנו והגיע לכאן, וזה לאחר ששר האוצר גם הוא הגיע לראשונה, זה אומר שיש עקביות בגישת הממשלה בראשותו של אולמרט לנושא של הנשים וזה שינוי מרען.

רונית תירוש: לא אהבתי את השאלה שלא הייתה על פי סדר היום ושמחתי שראש הממשלה התמודד אתה וענה את מה שענה.

זהבה גלאון: זה קטן עליו...

רונית תירוש: לעניין עצמו, כל הנושא הזה, גם אם אני מחברת את הנושא של הזנות סחר בנשים ואת קורבנות התקיפה המינית כל זה קשור למודעות, ואת המודעות ניתן לעשות בשלושה ערוצים.

רונית תירוש: הערוץ הפשוט יותר הוא הנושא של החקיקה, פשוט ולא פשוט.

רונית תירוש: עלה בדעתי שיש מדינות שממסדו את הזנות במדינתן וכשממסדים זה אומר קודם שמכירים בתופעה ואומרים שהיא קיימת ובואו נטפל בה באמצעות פיקוח בריאותי ופיקוח על המקומות בהם זה מתקיים, או לחלופין יש אפשרות לחוקק חוק שמוציא את הזנות מהחוק, אלה שני הקצוות ומדינת ישראל לא גיבשה עמדה לנושא הזה לכאן או לכאן.

רונית תירוש: המצב הקיים קטסטרופאלי, צריך להחליט או שממסדים ומטפלים בזה או נלחמים.

רונית תירוש: המצב כרגע בעייתי מאד וכך אני רואה את זה.

זהבה גלאון: לא ממסדים.

רונית תירוש: כך אני רואה את זה ויכול להיות שאפשר להעלות את הנימוקים מדוע אחרת אבל אין ספק שהמצב היום הוא לא טוב.

רונית תירוש: אני חוזרת לעמדה המקורית שהטיפול צריך להיות בהגברת מודעות ולהגברת מודעות יש שלושה ערוצים.

רונית תירוש: התחלתי בחקיקה שם יש נושאים שונים כמו הצעת החוק הראשונה שלי בחי הפרלמנטאריים לבטל את ההתיישנות או לדחות את ההתיישנות על תביעות אזרחיות רק לאחר שמוצה הנושא בדין הפלילי.

רונית תירוש: יש הרבה בעיות עם הביטוח הלאומי, שהן לא זכאיות לקצבה כזו או אחרת וצריך לעשות תיקונים בחקיקה.

רונית תירוש: הנושא השני הוא חינוך.

רונית תירוש: אני באה מחינוך, תכניות לימודים, הגברת המודעות כבר בגני הילדים, ילדים רבים מדברים על גילוי עריות או תקיפות בתוך המשפחה, זה מתחיל בגני הילדים וממשיך לגיל המתבגר שם התכניות צריכות להיות רחבות לכל התופעות שקיימות, להגביר המודעות לגבי כל התופעות.

רונית תירוש: יש ילדים שגדלים לתוך פעילות מינית בתוך משפחה וחושבים שזו הנורמה, הם בכלל לא מודעים שזה לא בסדר ורק בגילאים יותר מאוחרים, ככל שהם נחשפים לתקשורת ולעיתונות הם מבינים שמשהו לא בסדר קרה להם בילדות ואז צריך את האומץ לצאת נגד בן משפחה וזה לוקח את הזמן שלו, את הבשלות שלו וזה עולה אתם לגילאים מאד מאוחרים.

רונית תירוש: זה הנושא של החינוך.

רונית תירוש: הערוץ השלישי בנושא מודעות הם אותם מוסדות לטיפול ושיקום בנפגעות, כאשר אני לא עושה הבחנה בין זונות לבין קורבנות של אונס ותקיפות מיניות.

רונית תירוש: עפרית דברה על קצה הקרחון ואני חושבת שככל שיהיו יותר מוסדות שיטפלו ויהיה לזה חשיפה את תהיה גם כתובת לפנות אליה וגם אומץ שיש לי למי לפנות ואני בטוחה ששם יטפלו בי בצורה נכונה.

רונית תירוש: אין ספק שכל הנושא של מודעות צריך להיות בהקשר ישיר לתקציב.

רונית תירוש: לכן שמחתי שמנית אחד לאחד את התקצוב שתתן למוסדות כאלה ואחרים.

רונית תירוש: אני רוצה להציע בסיום דברי שבמסגרת הרשות לקידום מעמד האישה תוקם יחידה או שתהיה כתובת ספציפית שתטפל בקורבנות שנפגעו מינית.

רונית תירוש: נגזרת אחת זה הזנות ונגזרה שנייה הן כל הקרבנות של תקיפות מיניות.

רונית תירוש: אותה כתובת תהיה אחראית לשיתופי פעולה עם משרד החינוך לפיתוח תכניות לימודים, היא תהיה כתובת שתחליט איזה מוסדות ראוי שיקומו כדי לטפל בנושא, אפילו למחוקק שרוצה להציע הצעות חוק תהיה כתובת שהוא יכול לטפל מולה באשר לרעיונות להצעות חוק.

גדעון סער: תודה לחברת הכנסת תירוש, מנכ"ל משרד הרווחה בבקשה.

משה שיאון: תודה לראש הממשלה ושר הרווחה גם על הבקיאות בנתונים, ותודה גם ליו"ר הוועדה ולמרית שאנחנו בשיתוף פעולה מלא אתה, כל גורמי המקצוע שמסביבנו.

משה שיאון: נחשפתי לנתונים המזעזעים האלה בחודש יולי וכשראיתי אותם, ואני מצרף את אותו ביקור עם ראש הממשלה במקלט לנשים מוכות בבאר שבע, תאמינו שלי שאני מתרגש וכל יום מזדעזע מחדש מהסיפורים המזוויעים והנתונים שהושמעו כאן על ידי גורמי המקצוע בנושא של שתי התופעות שאני רואה קשר הדוק בניהם.

משה שיאון: כמו שאמר ראש הממשלה ושר הרווחה, שרטטנו תכנית, כולל תקצוב, ואני שמח שכמשרד רווחה אנחנו לא רק שותפים אלא גם מניעים תכנית להתמודדות ולהקטנת ממדי התופעה וכשאנחנו מעורבים באותו מקלט לנשים נפגעות סחר בנשים, אני יודע שיש למשרד ראיה כוללת מערכתית לטיפול בנושאים האלה והם לא קלים.

משה שיאון: אני אעביר ברשותך את רשות דיבור בקצרה לגברת עדה פליאל שהייתה שותפה והציגה בפניך את התכנית בחודש יוני ולגברת ויעל ארמל כדי שנשמע הערות נוספות בנושא.

עדה פליאל: אני סגנית מנהלת השירות לנערות וצעירות, אדוני ראש הממשלה אני מודה ונרגשת בשמי ובשם חברותי וכל העובדות בטיפול בנערה במצוקה בארץ ובשם שתי מנהלות המרכזים הטיפוליים הקיימים בארץ בראשון לציון ובחיפה, יושבות כאן המנהלות גברת רונית סדגר ואילנה כהן שהיו מהראשונות להקים את המרכז הטיפולי לנפגעות תקיפה מינית בארץ בהמשך למרכזי הסיוע שהעלו למודעות לראשונה את הנושא של נפגעות תקיפה מינית בישראל וטלי שיושבת כאן היא מנכ"לית האיגוד של מרכזי הסיוע.

עדה פליאל: התכנית שהגשנו על זנות הציגה יפה הגברת ענת גור והייתי רוצה להציג בקצרה, מאחר ואדוני ראש הממשלה כבר הצגת אותה בראשי פרקים, אני אדבר על המענים הניתנים היום בארץ, השירות לנערות וצעירות שפועל ברחבי המדינה במחלקות לשירותים חברתיים מטפל במגוון שיטות טיפול בנערות וצעירות במצב של מצוקה, מגיל 13 עד גיל 25.

עדה פליאל: בשנת 2005 השירות טיפל בכ- 17000 נערות מתוכם ב- 1473 נערות וצעירות שסבלו מפגיעות מיניות שונות, זאת אומרת 8.7% מכלל הנערות שהיו בטיפול סבלו מפגיעות מיניות.

עדה פליאל: 5.4% עברו אונס ופגיעות אחרות ו- 3.3% עברו גילוי עריות בילדותן.

עדה פליאל: זהו קצה הקרחון אנחנו לא יודעים את המספרים האמיתיים וככל שטיפול בנערה מתמשך אנחנו מגיעים ליותר חשיפה של נערות.

עדה פליאל: אילנה יכולה לספר על נערות שהגיעו למרכז הטיפולי לנפגעות תקיפה מינית בראשון, והסתבר לאט לאט שהיו בטיפול בשירות לנערה במצוקה לפני איקס שנים אבל באותה תקופה הן עדיין לא היו מסוגלות לדבר על ההתעללות המינית שלהן.

עדה פליאל: כשהם הגיעו למרכז הייחודי הן דברו על זה והתחלנו כבר באחד המענים של דירות המגורים לנפגעות תקיפה מינית שנמצאות בתהליך הטיפול.

עדה פליאל: בנינו בתכנית רצף של טיפול בנפגעות תקיפה מינית החל מהאיתור בשטח על ידי העובדות לנערה במצוקה ועובדות סוציאליים במחלקות לשירותים חברתיים במרכזים הטיפוליים בכל השירותים של המשרד ושל העמותות והארגונים וכמובן דרך מרכזי הסיוע שאליהם מגיעות קריאות טלפוניות והן מלוות את הנפגעות, ואני לא אכנס לפעילות המבורכת של המרכזים, הם מדברים בזכות עצמם כשאליהם מגיעות 9000 פניות חדשות מידי שנה.

עדה פליאל: המשך במרכזי טיפול לנפגעות תקיפה מינית, המלצנו על ששה מרכזים טיפוליים כאשר שניים כבר קיימים אבל צריך לתגבר אותם ודירות מגורים לנפגעות תקיפה מינית בקהילה והמלצנו מאד על ההוסטל של עמותת מקום בטוח, אנחנו קוראים לזה הוסטל טיפולי ולא אשפוזי כי לאשפוזי יש קונוטציה רפואית וכדי שלא יהיה לנושא קונוטציה טיפולית הוסטל טיפולי שיקומי הוא הביטוי הנכון, כאשר יהיה עם כל ההצעות שהצעתם, הטיפול הפסיכיאטרי והטיפול הרפואי.

עדה פליאל: בנוסף הצענו דבר בעל חשיבות ממדרגה ראשונה, כל הנושא של הכשרות והשתלמויות ויצירת מטפלים מומחים בטיפול בנפגעות תקיפה מינית וטיפול בנערות ונשים שעוסקות בזנות.

עדה פליאל: בשתי התכניות הכנסנו את הנושא של יצירת מטפלים בנפגעות תקיפה מינית.

עדה פליאל: אני חושבת שהמטפלים המומחים יושבים פה בחדר ומספרם כאלה שיושבים פה בחדר.

אהוד אולמרט: מספרם של המומחים, ואנחנו מדברים על הכשרה של 30 מטפלים?

עדה פליאל: זה לגבי הזנות לא לגבי תקיפה מינית.

עדה פליאל: בהכשרה אנחנו מטפלים בכל המסגרות, כל המסגרות שיש בהם מטפלים בנושא של פגיעות מיניות ושל זנות בכל המגזר הציבורי.

משה שיאון: לגבי ה-30 מדובר על הכשרת עובדים סוציאליים ברשויות המקומיות.

עדה פליאל: בשתי התכניות אנחנו מדברים על 25 בנושא של פגיעות מיניות ו- 30 בנושא של זנות.

רוחמה אברהם-בלילא: מה לגבי הטיפול המשפחתי?

רוחמה אברהם-בלילא: הרי התא המשפחתי הקרוב ביותר לנפגע גם צריכה לעבור טיפול או הדרכה ואתם לא מדברים על זה.

עדה פליאל: מהרצון להספיק הרבה בזמן קצר, זה כולל את הטיפול הזה, אנחנו מדברים על טיפול פרטני, טיפול קבוצתי, טיפול משפחתי, לא תיארתי את העבודה שנעשית במרכזים הטיפוליים אבל במרכזים האלה הנפגעת מקבלת טיפול נפשי ומעטפת שירותים כוללת שקשורה בטיפול רפואי טיפול משפטי הכשרה מקצועית וכל הדברים האלה.

יעל הרמל: רק כדי לחבר את הדברים ביחד, קודם כל אני באמת חושבת, ונאמר פה בכמה הערות, שצריך שיהיה מישהו שיוביל ואני חושבת שמי שצריך להוביל את הנושא הזה הוא משרד הרווחה יחד עם הרשויות המקומיות ויחד עם מחלקות הרווחה ברשויות המקומיות וכל שותפות בהובלה הזו היא מבורכת, גם משרד הקליטה משרד החינוך ומשרד הבריאות צריכים וצריכה להיות כתובת ברורה וזה משרד הרווחה ומחלקות הרווחה ברשויות המקומיות כי חלק מהדבר הבולט והחשוב בעניין הוא שהשירותים יהיו נגישים ויינתנו על ידי אנשי מקצוע ואני חושבת שהם יכולים להיות נגישים רק בשותפויות האלה דרך הרשויות המקומיות שזה שירות נגיש זמין ובגובה העיניים.

יעל הרמל: יש כמה אלמנטים שמשותפים לכל התכניות שהוצגו כאן, קודם כל אנחנו מדברים על רצף תכניות ומאד חשוב שיהיה רצף של תכניות.

יעל הרמל: הטיפול אינו נגמר ברגע ואינו נגמר ברגע זה רצף במשך זמן ממושך כדי לסייע לנערה או אישה שעוסקת בזנות או שנתקפה מינית או שסובלת מטראומה על רקע מיני, זה לא זבנג וגמרנו זה תהליך ממושך.

יעל הרמל: אנחנו פוגשים את הנשים והנערות כשכל אחת נמצאת בשלב אחר במקום אחר מבחינת הבשלות והיכולת שלה לדבר.

יעל הרמל: אנחנו צריכים להציג רצף של שירותים ומגוון של שירותים, אין נוסחא אחידה אין תכנית אחת זו קשת של שירותים לנשים ונערות שכל אחת נמצאת בשלב אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: כולל החלופה האשפוזית?

יעל הרמל: כולל החלופה לאותן נשים שזקוקות לסיוע, יותר בכיוון נפשי, בהחלט כן.

רוחמה אברהם-בלילא: את אומרת שאותן נפגעות שעברו את הטראומה יש בשורה שתהיה חלופה אשפוזית במקום בית החולים.

יעל הרמל: אנחנו בהחלט מברכים על התכנית הזו שהיא יוזמה של אנשים שמכירים את התופעה ומומחים לתופעה, אני חושבת שעל קצה הרצף לאותם נשים שסבלו מטראומה קשה בפירוש אני רוצה להציע להם את רצף השירותים האלה.

יעל הרמל: נקודה נוספת, מדובר על נשים ונערות שבכל השירותים המוצעים צריכה להיות הפרדה בין נשים ובין נערות, אסור לערבב את המצב של נשים ונערות ביחד ובכל תכנית שמוצעת צריכה להיות הפרדה, גם בדירות גם בתכניות וגם בצורת הטיפול.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: חבר הכנסת וילן , שהיה שותף להצעת החוק בנושא הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לי הצעה לסדר, אני חושבת שמפאת קוצר זמנו של ראש הממשלה באמת חשוב שנקדיש לעניין הרבה זמן ומשאבים ונכון שנשמע את רשויות האכיפה כדי שלא נסיים את הדיון בלי שנשמע את רשויות האכיפה.

גדעון סער: אנחנו גם לא נסיים אותו בלי שכל חברי וחברות הכנסת שביקשו לדבר ידבר.

אהוד אולמרט: הארכתי את שהותי, לפי התכנון הייתי צריך לסיים ב- 12:30 ואני אשאר כאן עד 13:00.

אבשלום וילן: הנוכחות שלך בדיון מאד חשובה, לפני מספר שנים הגשנו הצעת חוק על הקמת רשות, מעין יחידת סמך במשרד ראש הממשלה, לצערי, רק לפני חודש, בסוף נובמבר היה דיון בכנסת, הצעת החוק הזו הונחה על שולחן ועדת שרים לחקיקה ולא עברה.

אבשלום וילן: באופן עקרוני היא צריכה לאפשר מענה לבעיה הכי קשה שעלתה בדיון והיא מתן המענה הפסיכולוגי.

אבשלום וילן: שמעת בשעה וחצי האחרונות שבעצם אנחנו יודעים פחות או יותר לטפל באלמנטים הפיזיים בעוד הבעיה הקשה מאד הם כל האלמנטים הפסיכולוגיים כאשר, נגיד את האמת, מי שיש לו כסף מהבית אולי מסוגל להתמודד עם זה, למי שאין, בתחום הטיפול הפסיכולוגי של נפגעות הטראומה, זה דבר מאד קשה.

אבשלום וילן: יש לי הצעת חוק שאם צריך לתאר אותה בגדול בזמן הקצר שיש לי, מעין סנגוריה ציבורית חלקית שתיתן את התשובה עם מתנדבים בשכר מסוים דרך הרשות הזו.

אבשלום וילן: גם מרכזי הסיוע לתקיפה מינית שותפים לנושא הזה ואני פונה אליך, הרי לא לאורך זמן אני מניח תהיה גם ראש הממשלה וגם שר הרווחה, אני פונה אליך להקים רשות, יחידת סמך, במשרד ראש הממשלה שתטפל בכל הנושא של מתן השירות הפסיכולוגי, מעין סנגוריה ציבורית פסיכולוגית ותאפשר ברצינות לנפגעות תקיפה מינית לצאת מהטראומה במחיר שכל אדם יכול לעמוד בו.

אבשלום וילן: היוזמה של עפרית וחברותיה היא מבורכת.

אבשלום וילן: אני שמח שנעתרת היום, זה מאד חשוב, ואני מקווה נוכל להרחיב את זה, כמו שאמרה מרית, שנהיה מהמדינות המתוקנות בעולם בנושא הזה וזה אפשרי.

אבשלום וילן: קבלת לפני שבועיים החלטה על הגדלת תקציב הביטחון ב-1.850 מיליארד, ומטבע הדברים אלו סדרי הגודל, פה מדובר לכל היותר במיליונים בודדים לשנה.

אבשלום וילן: זה לחלוטין לא הפרופורציה ולא הנושא אלא המודעות היא שם המשחק, ואם בתפקידך כראש הממשלה, כפי שעשית הבוקר, תפנה את הזרקורים לנושא, אני מאמין שאת הכסף נמצא בכוחות משותפים, ודי מהר.

שרה מרום שלו: כבוד יו"ר וכבוד ראש הממשלה אני לא אחזור על הדברים שנאמרו פה, אני אתייחס לדברים שאמר כבוד ראש הממשלה.

שרה מרום שלו: אני חושבת שצריך לטפל במשפחה עצמה, להשאיר את המשפחות בבית ולהוציא את הגברים.

שרה מרום שלו: היינו במעונות כאלה בהם גברים מטופלים, כי ברגע שמוציאים את המשפחה מהבית היא נהרסת כולה אפילו אם זה למעונות.

שרה מרום שלו: אם הייתה אפשרות להוציא את הגבר מהבית ולהשאיר את המשפחה במקומה זה היה פותר לנו הרבה בעיות מאשר אם תוציא את כל המשפחה מהבית.

דב חנין: אני מצטרף לדברי ההערכה שהופנו אליך אדוני היו"ר וגם רוצה להביע את הערכתי לראש הממשלה על התייצבותו לדיון, זו אמירה חשובה, ערכית לחברה הישראלית לגבי חשיבותן של הסוגיות שאנחנו עוסקים בהם.

דב חנין: אני רוצה להוסיף דבר אחד כי נאמרו הרבה דברים חשובים וראויים, ובכל זאת מילה של אזהרה, הדרך שאנחנו עתידיים ללכת בה, ואני מקווה שנלך בה, היא לא קצרה ולא קלה.

דב חנין: אנחנו צריכים לשלב שלושה סוגים שונים של התמודדויות.

דב חנין: בסוג הראשון הם האמצעיים הנקודתיים וכאן הוזכרו שורה של אמצעים נקודתיים כולם חשובים ודחופים ואני כמובן תומך בכולם, אבל לבדם הם לא יצליחו להביא לפתרון שאנחנו רוצים.

דב חנין: המישור השני הוא הטיפול הנושאי, דברו על קמפיין חינוכי, על חקיקה, ויש מה לעשות גם במישור של החקיקה וגם של החינוך.

דב חנין: מעבר לשני המישורים האלה ישנו שינוי מערכתי רוחבי יותר עמוק שאנחנו צריכים לעשות אצלנו בכדי באמת לאפשר לא רק טיפול בבעיה אלא פתרון של הבעיות האלה ואנחנו מגיעים לשאלות קשות שצריך להתמודד אתם כמו שאלות על המסרים תרבותיים שעוברים בחברה שלנו, שאלות הקשורות למצוקות הכלכליות שיש בכל מיני ציבורים, ההתפרקות החברתית שקיימת בכל מיני קבוצות בחברה הישראלית, אלו שאלות קשות ונוקבות שבסופו של דבר נצטרך להתמודד אתן אם באמת אנחנו רוצים להביא לשינוי.

דב חנין: אני מקווה, אדוני ראש הממשלה שההתייצבות שלך לדיון הזה והדברים שאמרת פה בדיון באמת מבשרים מחויבות של הממשלה בראשותך להתקדמות בכל אחד משלושת המישורים האלה, שבאמת תוכל להביא אותנו בעוד שנה שנתיים למצב שנרגיש שאנחנו נמצאים במקום טוב יותר.

טל קרמר: שמי טל קרמר, ואני מנהלת את איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, שהוא ארגון הגג של תשעה מרכזי סיוע שקיימים ברחבי הארץ ונמצאים תחת האיגוד, ישנו עוד מרכז הנמצא בחיפה שלא שייך לאיגוד מרכזי הסיוע.

טל קרמר: מרכזי הסיוע מפעילים קו חירום 24 שעות ביממה שעונה על המספרים 1202 לנפגעות תקיפה מינית ו-1203 לגברים נפגעי תקיפה מינית ומפעילים עוד תכניות רבות ומגוונות בקהילה כמו סדנאות חינוך והסברה בבתי הספר ובמקומות עבודה בנושאים האלה.

טל קרמר: כמו פרויקט של ליווי בהליך הפלילי לנפגעות ונפגעים שהחליטו להגיש תלונה במשטרה ולעבור את המסכת הארוכה של הפרקליטות ושל המשפט.

טל קרמר: מרכזי הסיוע הוקמו כמו שעדה ציינה החל משנות ה- 70 כעמותות שעונות על צרכים שהמדינה לא נותנת להם מענה.

טל קרמר: כיום מתוקצבים 10 מרכזי הסיוע בשני מיליון ₪, תקציב של משרד הרווחה, שבעזרת ידינו במשרד הרווחה, עדה והסמנכ"ל מנחם וגשל, הצלחנו בשנתיים האחרונות להעלות את התקציב משני מיליון לארבעה מיליון ₪ בשנה, גם בעזרת חברות וחברי הכנסת שיושבים שעוזרים לנו במאבקים האלה.

טל קרמר: אני לא צריכה לסבר את אוזניך מהם ארבעה מיליון לשנה לתפעול של עשרה מרכזי סיוע שעובדים ברחבי הארץ.

טל קרמר: מרכזי הסיוע הם מרכזים שמופעלים ברובם על ידי כוח אדם התנדבותי מכל רחבי הארץ, נשים ואנשים מצוינות ומצוינים שמקדישים ימים כלילות בהתנדבות ללא כל תמורה כספית לנושא הזה של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

טל קרמר: מרכזי הסיוע עוסקים בסיוע בלבד ולא בטיפול, כמו שציינו פה, ואנחנו מפנים לטיפול כשאפשר.

טל קרמר: כמו שציינו לפני, הנושא של הקמת מרכז אשפוזי חשוב מעין כמוהו ואנחנו רואות בזה חשיבות רבה, אבל זהו קצה הקרחון אותם אנשים הזקוקים לאשפוז.

טל קרמר: נפגעות התקיפה המינית מתהלכות בנינו, הן הולכות לעבודה מידי יום, הם מגדלות את המשפחה שלהן והן זקוקות לתחזוקה של הטיפול הנפשי הזה, תחזוקה יומיומית, ולאו דווקא אלה שצריכות את האשפוז שאני חלילה לא מורידה לשנייה אחת את החשיבות הרבה שלו.

טל קרמר: לכן, המענים כיום לטיפול נפשי בנפגעות תקיפה מינית הם קטנים מאד.

טל קרמר: אנחנו צריכים למצוא את הדרך לעזור לנשים האלה לסבסד את הטיפול הנפשי הזה ולהרחיב את המעגל.

יצחק קדמן: אני מצטרף לשבחים לך ולראש הממשלה שלא רק בא לפה אלא בא ונשאר, וזו הקרבה מאד ראויה לציון.

יצחק קדמן: אני רוצה לדבר אך ורק בטיפול נפגעי ונפגעות תקיפה מינית ולא על נושא הזנות, אם כי הוזכר שיש קשר בניהם.

יצחק קדמן: אני רוצה להתחיל מהשורה התחתונה, וסליחה אם אני משבית שמחות.

יצחק קדמן: היום אין טיפול נפשי לילדים וילדות שנפגעו מינית.

יצחק קדמן: אין.

יצחק קדמן: עם כל הכבוד לפעולות של משרדי הממשלה בנושא ולארגונים נוספים, אין.

יצחק קדמן: אני מחזיק שני מכתבים מתוך מאות שאנחנו מקבלים, מכתב ראשון, פניה של אגף לשירותים חברתיים בעירייה גדולה בארץ.

יצחק קדמן: הם פונים אלינו, מספרים על ילדה בת 10 שקרוב משפחה פגע בה.

יצחק קדמן: מאז הפגיעה המינית היא סובלת מסיוטי לילה, שינויים חדים במצבי רוח, התפרצויות אלימות, השמנת יתר, קשיים חברתיים, אינה מרבה לצאת מהבית, מתכנסת בתוך עצמה ועוד ועוד.

יצחק קדמן: מדובר במשפחה שנקלעה למשברים נוספים בו זמנית.

יצחק קדמן: בבדיקה ראשונית עם הפסיכולוגית עולה שמשך הטיפול ממוצע הוא שנה לפחות, על פי צורכי הילדה ועלותו 300 ₪ לפגישה.

יצחק קדמן: היות ואין מקורות מימון נוספים למשפחה אנחנו מבקשים את תרומת

יצחק קדמן: כם למימון מלא של הטיפול.

יצחק קדמן: פניה נעשתה אלינו כי יש לנו קרן קטנה שנקראת קרן ג'ובאני שממנת טיפול לילדים.

יצחק קדמן: דבר נוסף, מועצה אזורית גדולה במרכז הארץ, ילד בן 10 הותקף מינית על ידי אדם שעבד במוסד הלימודי בו הוא למד.

יצחק קדמן: המשפחה מוכרת במחלקת הרווחה מספר שנים על רקע בעיות כלכליות, בעיות בזוגיות ובעיות בתפקוד הורי.

יצחק קדמן: האם לא עובדת, האב מנהל עסק כושל, ההורים התגייסו מאד לטיפול אך לא מסוגלים לממן אותו.

יצחק קדמן: מתבקשת תרומת

יצחק קדמן: כם לטיפול רגשי, טיפול פסיכולוגי וטיפול שבועי למשך זמן של שנה.

יצחק קדמן: יש לנו מאות פניות כאלה.

יצחק קדמן: כשנופלת ילדה ברחוב ושוברת את הרגל מדינת ישראל מממנת לה את הטיפול, את חדר המיון, את צילומי הרנטגן, את הגבס והפיזיותרפיה.

יצחק קדמן: כשאותה ילדה מותקפת בבית או ברחוב ונפגעת מינית, נהרסת נשמתה ונפשה, ומדינת ישראל אומרת שזה לא עסקה לממן את הטיפול.

יצחק קדמן: לא ייתכן שהילדים האלה יזדקקו לתרומות, גם לא שלנו, למרות שאנחנו מנסים לעזור ככל שניתן.

יצחק קדמן: אגב, אדוני ראש הממשלה, לא מדובר בהיקפים גדולים, על פי הערכות שלנו, ואני מדבר רק על ילדים וילדות שנפגעו מינית, כדי לפתור את הבעיה מדובר בסדר גודל של בין 6 מיליון ל- 10 מיליון ₪ בשנה, אף אחד לא ישכנע אותי שאי אפשר למצוא את הסכום הזה.

יצחק קדמן: אני קורא לך אדוני ראש הממשלה, בתפקידך כראש ממשלה ובתפקידך כשר רווחה, וגם לאדוני יו"ר הוועדה שעשית מעשה נפלא והוא לא הראשון בשורה, להעלות את הנושא הזה על סדר היום, לצאת בהצהרה ברורה-ילד או ילדה שנפגעו מינית בישראל יקבלו על חשבון המדינה את הטיפול הנפשי ארוך הטווח שהם זקוקים לו לפי החלטה מקצועית.

יצחק קדמן: זה לא בשמים, אפשר לעשות את זה.

יצחק קדמן: דבר נוסף, מטבע הדברים, בוועדה למעמד האישה הוזכרו נשים ונערות.

יצחק קדמן: אנחנו יודעים כבר היום שבתוך החלוקה של נפגעי תקיפות מיניות לפי בדיווחים שיש לנו יש לפחות שליש בנים, והמספר האמיתי גדול יותר.

יצחק קדמן: לאט לאט מתחילים גם בנים לקבל אומץ לדווח עליהם.

יצחק קדמן: אל נשכח את הקבוצות היותר מקופחות באוכלוסיה, ואני מדבר על שני מגזרים בלי בשום אופן לפגוע או להחתים אותם, האחת היא האוכלוסייה החרדית שסובלת מפגיעות מיניות קשות בילדים והעניין מושתק לחלוטין ובדומה גם באוכלוסיות הערבית.

יצחק קדמן: על האוכלוסיות האלה צריך לשים דגש כי אנחנו יודעים שם רק את שמץ קצהו של מערכת הפגיעות בילדים וילדות.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: ד"ר יעקב פולקביץ' ראש שירותי בריאות הנפש במשרד הבריאות בבקשה.

יעקב פולקביץ': אנחנו נמצאים כאן ומעט מופתעים מאחר ונשמע כאילו אנחנו לא קיימים וכאילו המנדט של הטיפול הפסיכולוגי והפסיכיאטרי באותה אוכלוסיה לא מתקיים או לא באחריותנו.

יעקב פולקביץ': זה נושא שבוודאי אנחנו נמצאים בתוכו ולצערנו, עקב לחצים גדולים ותורי המתנה ארוכים אנחנו לא מגיעים לטפל בכל האוכלוסייה ולא מגיעים לתת את הטיפול בנגישות והזמינות הנדרשת לטיפול.

יעקב פולקביץ': אנחנו בהחלט רואים את הצורך ברצף הטיפולי הן מבחינה גילאית שדיבר עליה ד"ר קדמן והן של הנשים המבוגרות שרבות מהן למעשה יוצאות עם הידע והמידע על הסוד הגדול שחוו בילדותן בגיל המבוגר יותר ואז הן חושפות את הסוד אחרי שחוו טראומה קשה ומגדלות משפחות וילדים עם הליווי הטראומתי שהן נמצאות בו.

יעקב פולקביץ': הרצף הטיפולי צריך להיות הן מהשירות האמבולטורי הן מהשירות האישפוזי הנדרש במצבי הקצה, והם לא רבים, וכמובן הרצף של השיקום והחזרה לתפקוד הנורמטיבי.

יעקב פולקביץ': השירות האמבולטורי שקיים, ונמצאת כאן ד"ר צביה זליגמן שמנהלת את המרפאה הייחודית בבית חולים איכילוב כמקום שנותן שירות לאוכלוסיה הזו, שזה שירות שנדרש לפחות בקשר שנע בין מספר חודשים לשנתיים, רק בטיפול הפסיכו-תרפויטי, זה הטיפול הפסיכולוגי השיחתי שמתקיים והליווי הפסיכיאטרי הנדרש.

יעקב פולקביץ': אנחנו חושבים שזו דוגמא למרכז שצריך לקום כמוהו בכפולות לפחות של עוד ששה מרכזים ברחבי הארץ כדי שייתן מענה נכון לאוכלוסיה.

יעקב פולקביץ': אני מופתע שמשרד הרווחה מציג את הדברים שהמדד הטיפולי כולו הוא שלו ושכח שאנחנו קיימים בתמונה.

יעקב פולקביץ': זה באמת מפתיע.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא לעניין כל קנאת הרשויות הזו.

גדעון סער: אני רוצה להתנצל שלא כל מי שביקש את רשות הדיבור בישיבה יקבל מפאת קוצר בזמן, אני אשתדל שלפחות לכל משרד יהיה נציג שידבר, האם יש מישהו מהמשטרה שרוצה לדבר?

ג'קי בריי: שמי ג'קי בריי, תת ניצב, ראש חטיבת החקירות במשטרת ישראל.

ג'קי בריי: בהקשר שנמצא בפתחנו, נושא האכיפה, מאז שנת 2000 נדרשנו לנושא גם במסגרת הקמת יחידות מיוחדות אשר תטפלנה ומטפלות בתחום הסחר בנשים וכן בתחום האלימות במשפחה ונפגעי עבירות המין.

ג'קי בריי: בתחום של הקשר עם הארגונים האחרים, הרשויות האחרות , משרדי הממשלה האחרים שנוטלים אתנו חלק באכיפת הנושא שאנחנו דורשים בגינו, וכן כל הארגונים הוולונטריים שיושבים מסביב, אנחנו לוקחים יחד אתם חלק מאד פעיל בניסיון לצמצם עד כמה ששניתן את הפעילות העבריינית בתחום הזה.

ג'קי בריי: גם המחוקק תרם את חלקו כשחוקק את חוק המאבק בארגוני פשיעה, את חוק הסחר בבני אדם שהוא התפתחות של הסחר בנשים וחוק הפיקוח על עברייני מין שרק לאחרונה הוחל.

ג'קי בריי: אני רוצה להדגיש שמאז שנת 2004 בתחום הסחר בנשים אנחנו מזהים במדינת ישראל צמצום מאד משמעותי בתחום הזה לאור הפעילות האכיפה של משטרת ישראל לצד עליה של ביצוע מעצרים ומעצרים עד תום ההליכים רק בשנת 2006 בתחום הסחר בבני אדם והסחר בנשים נעצרו עד לתום ההליכים 50 חשודים שעוסקים בתחום.

ג'קי בריי: אל יקל הדבר בעיניכם, מדובר בעבודה קשה עבודה שבסופו של דבר מביאה אותנו לאותו מקום שבו אנחנו נמצאים, לצמצום התופעה.

ג'קי בריי: כמות התיקים שנפתחו במישור של סחר בנשים הרבה יותר גבוה משנה קודמת באשר לחשודים ספציפיים שעוסקים בתחום.

ג'קי בריי: לא אמרנו את המילה האחרונה בתחום אנחנו ממשיכים לפעול ולעסוק בזה וכל הארגונים הוולונטאריים שנמצאים כאן מכירים ויודעים שהקשר עימם יומיומי, חד משמעי, מה שמאפשר לדעת באמצעותם דברים שלא מגיעים לידיעתנו בדרכים אחרות.

ענת גור: מה אתם עושים בנושא של קניית שירותי מין לקטינים?

ג'קי בריי: אני חייב לציין שבהקשר של הקטינים אני חייב ללמוד את הנתונים שהגברת הציגה.

ג'קי בריי: בסחר בנשים ובסחר בזנות לא זיהינו עד היום סחר בקטינים, לא נחשפנו לנושא הזה.

ענת גור: יש פרויקט של "ערים בלילה" של עמותת על"ם שנותן מענה טיפולי שיקומי לזנות של קטינים בנים ובנות.

גדעון סער: אדוני ראש הממשלה אני מבקש לסכם את הדיון ואחרי תסכם אתה, אני רוצה לומר שאני רואה כמו כל הדוברים שהתבטאו חשיבות גדולה בהשתתפותך כאן היום, וגם באמירה שהייתה אמירה מעשית לגבי הקצאת התקציבים לנושאים הללו.

גדעון סער: אנחנו בוועדה בוודאי נעקוב אחר יישום הדברים, זה התפקיד שלנו.

גדעון סער: אני רואה מקום מאד גדול לשיתוף הפעולה בין הממשלה לכנסת בנושאים הללו כאשר הוועדה הזו עוסקת בנושאים הללו באופן שוטף ואנחנו בהחלט רואים בהתייצבות שלך אמירה לגבי הרצון הנכונות והחשיבות שהממשלה מייחסת לטיפול בנושאים האלה.

גדעון סער: בהתייחס לדברים שנאמרו כאן, גם על ידי גם על ידי מנכ"ל המרכזים לנפגעות תקיפה מינית, אפשר לעשות שינוי גדול בכסף קטן, הכול במונחים של תקציב המדינה כפי שהוא מוכר לך אדוני ראש הממשלה, שינויים שאפשר לעשות בהקצאה של סכומים שהם סכומים די צנועים במונחים של תקציב המדינה הוא שינוי אדיר.

גדעון סער: סביב השולחן הזה יש כוח גדול מאד, יש כאן אנשים ובעיקר נשים שמשקיעות המון, חלקן בהתנדבות, משאבי זמן ואנרגיה וחשיבה אדירים בנושא ואפשר להסתייע בהם ויחד ולעשות שינוי בכל הנושאים הללו.

גדעון סער: הצרכים גדולים אבל בסופו של דבר ההתקדמות של המדינה לטיפול בנושאים האלה עד היום היא כזו שאפשר לעשות שינוי גדול.

גדעון סער: בנושא של מרכז אשפוזי לנפגעות תקיפה מינית, החוסר הוצג כאן והחוסר הוא מענה אישפוזי.

גדעון סער: מהטעמים שהוצגו כאן זה לא יכול להיות במסגרת הפסיכיאטרית הקיימת, חיוני לשתף את הגורמים המקצועיים, גם גורמים פרטיים כמו "מקום בטוח" שזה גורם התנדבותי בטיפול בנושא הזה ובהפיכת החזון הזה למציאות.

גדעון סער: המקרה שהוצג כאן על ידי הגברת נווה המקרה שהסתיים בהתאבדות ממחיש את החיוניות שבמהלך כזה, ואני מבקש את תמיכתך הרצופה ואת המעקב, ואני יודע שזה יהיה.

גדעון סער: אני רק רוצה לומר, יושבת כאן חברת הכנסת גלאון, ב- 2001, בממשלה הראשונה של אריק שרון הקמנו את ועדת השרים למעמד האישה, בזמנו כל הנושא של קידום המאבק בסחר בנשים היה בשיתוף פעולה.

גדעון סער: ההחלטה שהייתה להקים מקלט לנפגעות סחר שהתקבלה ב- 2001 או ב- 2002 בסופו של דבר בוצעה ב- 2004.

גדעון סער: לקח זמן עם הרבה מכשולים בירוקראטיים וזה מחייב מעקב רצוף.

גדעון סער: בנושא הזנות, ענת הציגה והבהירה מדוע צריך שירות ייחודי.

גדעון סער: הנושא עלול ללכת לאיבוד על דרך של פיצול בין הרבה יחידות, זה לא סותר את הנושא של שיתוף פעולה בין גורמים, אבל בסופו של דבר צריך להבין שצריך להיות שירות ייחודי שנותן מענה בראיה שהיא ראיה הוליסטית.

גדעון סער: אמרה חברת הכנסת סולודקין שזה דגש חדש, נכון שיש נשים שמגיעות לטיפול של גורמי הרווחה ושל גורמי הבריאות אבל הציגה ענת את הנושא של ה"ריצ'ינג אאוט", המדינה לא מגיעה אליהם.

גדעון סער: לפי דעתי מכל המאבקים ומכל הנושאים שעולים כאן, בין היתר בחרתי את זה בתחילה מתוך התפקיד שלי כאן, זה המאבק הכי קשה ואלה הנשים שנמצאות במצוקה הכי קשה ואין בדרך כלל מי שישמש להם כפה.

גדעון סער: זה לא הנשוא ששמים באון רגיל בקדמת הבמה ולכן ממש חשוב שהיום נחלץ לסייע לאותן נשים.

גדעון סער: עלו עוד דברים ואני לא רוצה להיכנס אליהם, העלה ד"ר קדמן את הנושא של טיפול בילדים שנפגעו שזה בהחלט דבר שמאד חשוב לעשות אותו.

גדעון סער: מנכ"ל המרכזים הציגה את הצרכים שלהם וכבן אדם שכבר שנים מלווה את המרכז בתל-אביב, אני נדהם איזה פעילות יכולה להיעשות בסכומים קטנים וזו הציפייה שלנו אדוני ראש הממשלה שתעלה את הנושא הזה למודעות הציבורית וגם מבחינת סדר העדיפויות הלאומי.

גדעון סער: תמצא בכל מי שיושב כאן בחדר, בלי קשר לזהות פוליטית או ארגונית, בן ברית בנושאים האלה.

גדעון סער: אני שוב מודה לך שהגעת ולגברת מרית דנון על כל הסיוע לקראת הישיבה הזו.

אהוד אולמרט: ברצוני לסיים בכמה דברים, קודם כל, לא למדתי משהו חדש לגמרי, אני לא בא לכאן נטול כל ידיעה בנושאים הללו, אבל חשוב היה לי להבין את הדגשים שצוינו ואת הרגישויות והבעיות המיוחדות, רשמתי את כל הדברים וזה יבוא לידי ביטוי בפועל.

אהוד אולמרט: אני רוצה לומר כמה דברים כלליים, אני לא חושב שיש, או שצריך להיות ויכוח בין המשרדים על זכויות יתר, יתרונות יתר או בולטות יתר לטיפול בעניין, כבודו של כל משרד במקומו מונח.

אהוד אולמרט: במקרה אני עכשיו שר הרווחה אבל אחד המשרדים שהכי אהבתי להיות בו היה משרד הבריאות וניסיתי לחולל שינוי מאד יסודי בכל הגישה בטיפול בבריאות הנפש.

אהוד אולמרט: החלטנו לאחרונה לעשות רפורמה בנושא הטיפול בבריאות הנפש.

אהוד אולמרט: אני מאמין גדול בטיפול בקהילה, אני לא חסיד מוסדות ככלל.

אהוד אולמרט: אני בעד השקעה מרבית בטיפול בקהילה וגם בתחום של בריאות הנפש.

אהוד אולמרט: יש המון אנשי שמטופלים המון שנים בבתי חולים מנותקים לחלוטין מכל מסגרת של חיים תקינים, של משפחה שכנים של קהילה, תקועים במחלקות סגורות בבתי חולים לחולי נפש כשהם יכלו להיות חלק ממשפחה וחלק מקהילה.

אהוד אולמרט: צריך תהליכי הסתכלות גם במחשבה שלנו לגבי דרכי הטיפול וגם במחשבה שלנו כחברה קולטת שיודעת לשאת את השונה ולהתמודד אתו ולא להתנתק ממנו.

אהוד אולמרט: בכל מקרה, מעמדו של משרד הבריאות כבודו במקומו מונח ואף אחד לא יגזול ממנו את הדברים שהוא והוא עושה היטב.

אהוד אולמרט: עסקנו היום בשתי תופעות ובכמה בעיות שהם בתוך המסגרת הזו, יצחק קדמן הזכיר כהרגלו את הטיפול בילדים והיעדר כלים לטיפול בנפגעים של תקיפה מינית בגיל צעיר.

אהוד אולמרט: אני לא חושב שצריכה להיות בעיה, יכול להיות שהיא קיימת אבל היא לא צריכה להיות והיא תטופל על ידנו.

אהוד אולמרט: בהקשר הזה, החלטנו לאמץ את דוח ועדת שמידט שעוסק בילדים בסיכון, ובוודאי שבמסגרת האמצעים הללו, שהם לאין ערוך יותר גדולים, אנחנו מדברים על השקעה של 400 מיליון ₪ לשנתיים לאימוץ מלא של דוח ועדת שמידט, אז במסגרת טיפול בילדים בסיכון זה יבוא לידי ביטוי והבעיה היא יצירת הכלים.

אהוד אולמרט: אין לי ספק שבסופו של דבר גם בנושא הטיפול בנפגעות זנות, כאלה שעוסקות בזנות וכאלה שהן קורבנות של סחר בנשים וגם הנפגעות של תקיפה מינית, אנחנו חייבים לייצר מרכזים שנותנים טיפול מקיף בהרבה מאד מקומות בארץ.

אהוד אולמרט: במסגרת הטיפול הזה צריך להיות ריכוז המומחים שעוסקים בליווי הפסיכולוגי ובהקשרים האחרים ובקבוצות הגיל השונות.

אהוד אולמרט: אני מניח שבשנתיים שלוש הקרובות נשקיע בזה לאין ערוך יותר מכפי שהשקענו עד היום.

אהוד אולמרט: חלק מהבעיות כבר עכשיו, גם מבחינת המימון שלהם, לא מטופלות במתן סדרי העדיפויות הנכונים בהקצאת המשאבים במסגרת השירותים הקיימים וזה עניין שצריך לחדד את התודעה ביחס אליו במסגרת לשכות הרווחה של הרשויות המקומיות שהן זרוע הביצוע האמיתית של משרד הרווחה.

אהוד אולמרט: אני מכיר את העניין לא רק מהראיה הלאומית הכוללת אלא בעיקר מהשטח, והזרוע הביצועית האמיתית היא בידי הרשויות המקומיות.

אהוד אולמרט: יש רשויות מקומיות שיש להם רשויות רווחה מעולות מקצועיות ברמה גבוה ביותר עם תפיסה הוליסטית שיודעת לתת את הדגשים השונים לצרכים השונים והשאלה היא איך אנחנו מעבים את השירותים, מגדילים את האמצעים העומדים לרשותם ומחזקים תחומים מקצועיים מסוימים שבהם אנחנו לא נותנים את תשומת הלב הראויה עד עכשיו.

אהוד אולמרט: אנחנו חייבים לגלות קצת יותר חדשנות.

אהוד אולמרט: חברת הכנסת גלאון דברה על זה שהיא הגישה הצעת חוק בנושא של מעון טיפולי לגברים, או מתקני משמורת לגברים.

אהוד אולמרט: אני אבקש ממרית להכין בנושא הזה עבודת מטה מסודרת עם כל המשרדים כדי לבדוק איך מקימים.

אהוד אולמרט: לא עסקתי בפירוט של כל ההיבטים הללו כדי לתת תשובה אם זה מחייב שינוי חקיקה.

אהוד אולמרט: יש פה בעיה, בדרך כלל נשים מוכות עוזבות מרצון את הבית - - -

קריאות: הן לא עוזבות מרצון, הם חייבות.

אהוד אולמרט: הן מחפשות מקלט.

אהוד אולמרט: הבעיה עם גברים מכים היא איך ליצור מצב שאפשר להוציא אותם מהבית, איך אפשר לעשות את זה במהירות כזו שבמצבי ביניים, הנשים לא ימשיכו להיות קורבן כי אנחנו רואים את מקרי הרצח רק של החודש האחרון.

אהוד אולמרט: כל הקונספט הזה דורש בדיקה יותר יסודית גם בהיבט החקיקתי וגם בהיבט הארגוני והבין משרדי וגם בהערכת העלויות של העניין.

אהוד אולמרט: אני בהחלט מוכן ללכת לניסיון בשנה הקרובה להקים מעון אחד כה על מנת שאפשר יהיה לבדוק איך המתכונת הזו נותנת תשובה בהשוואה למתכונת שהיינו רגילים לטפל בה.

אהוד אולמרט: עסקנו היום בשתי סוגיות בלבד וכמובן מעמד האישה לא מתמצה רק בשתי סוגיות אלה.

אהוד אולמרט: מעמדן של נשים בעבודה, טיפול במעונות יום לילדי נשים עובדות, הסבסוד שלהם, החיזוק שלהם, הכשרת כוח אדם ראוי לטיפול במוענות כאלה היא סוגיה עצומה שהתחלנו לעסוק בה כשהייתי שר התעשייה המסחר והתעסוקה ויש עוד הרבה מה לעשות.

אהוד אולמרט: יצירת הזדמנות שווה לנשים לצאת לעבודה בתנאים סבירים היא בהחלט חלק ממעמד האישה ועוד שורה ארוכה של נושאים שאם יהיה לכם זמן ולא תהיו עסוקים ותזמינו אותי לישיבה נוספת אז אני מניח שאוכל להתייחס גם לנושאים הללו.

אהוד אולמרט: מדינת ישראל אכן הולכת לקראת מהפכה חברתית, זה מתחיל לבוא לידי ביטוי כבר בתקציב השנה הזו שבו יש תוספת של 2.9 מליארד ₪ לנושאים חברתיים מעל למה שהיה בתקציב 2006 ומעבר לגידול הטבעי.

אהוד אולמרט: איך שלא נתווכח על זה ולמרות שהשקענו גם בנושא הביטחון עוד 1.925 מילארד ₪, הוספנו לתקציבים החברתיים יותר בהשוואה לתקציב 2006 וזה עוד יגבר בשנים הקרובות, והנושאים הללו הקשורים למעמד האישה יהיו חלק משמעותי ביותר בתוספות החברתיות הללו את זה אני יכול להבטיח לכם.

אהוד אולמרט: אני לוקח הרבה חומר לקריאה מכל התזכירים והמצגות שלא הוצגו כאן וגם מהדברים שרשמתי ואני מודה לכל חברי הכנסת שהואילו להשתתף בישיבה.

אהוד אולמרט: אני חייב לציין שזה ניסיון ייחודי, אני לא רגיל להשתתף בישיבות כנסת בהן מספר חברי הכנסת בתום הישיבה אינו נופל ממספרם בראשיתה, זה בוודאי הודות לכוח המשיכה המיוחד של היו"ר ושל נציגי הארגונים המתנדבים שבאו לכאן להם כולנו חייבים תודה והערכה מיוחדת כל מה שהם עושים זה חלק מתחושה של אחריות חברתית ואנחנו מאד מודים להם.

גדעון סער: תודה רבה הישיבה נעולה.