ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 948, 2009-01-21 12:00

אבישי ברוורמן: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

אבישי ברוורמן: על סדר היום: סכנת סגירת מפעל “פרי הגליל” בחצור הגלילית.

אבישי ברוורמן: קיבלתי פניה ממר מוטי חזיזה, יו"ר ועד העובדים של "פרי הגליל" וממר סויסה ראש מועצת חצור הגלילית, ממר פרטוק וממר עייני לקיים דיון בנושא מפעל "פרי הגליל".

אבישי ברוורמן: אני מקיים את הדיון הזה כדי להבהיר את המצב של "ויטה פרי הגליל".

אבישי ברוורמן: הזמנו לדיון גם את נציגי הבנקים.

אבישי ברוורמן: המצב הכלכלי בישראל מתחיל להיות קשה מאוד.

אבישי ברוורמן: בארצות הברית יודעים וגם ברק אובמה יודע, שהשנתיים הבאות יהיו קשות מנשוא והמלחמה האמיתית היא המלחמה באבטלה, גם אם בעוד שנתיים תהיה אינפלציה גדולה, כי כרגע המערכת ממש בקריסה.

אבישי ברוורמן: עם כל מה שאומרים לגבי ישראל, שכאן יותר טוב והמצב יציב, אני מזהיר את כל אלה שאומרים את הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: המשבר נמצא בפתחנו והוא קורה.

אבישי ברוורמן: לכן הדבר החשוב ביותר כרגע הוא למנוע סגירת מפעלים.

אבישי ברוורמן: עוד מעט ניתן את כל התמריצים כדי להקים מפעלים חדשים.

אבישי ברוורמן: רבותיי, יש לנו כאן

אבישי ברוורמן: דוגמה למפעל שמעסיק 600 עובדים והוא מהווה בסיס לחצור ולכל אזור הגליל.

אבישי ברוורמן: המפעל נקלע לקשיים לא בגלל העובדים ואנחנו צריכים לעשות את כל המאמצים כדי שהמפעל הזה לא ייסגר כי זאת תהיה מכה אנושה לכל הגליל.

אבישי ברוורמן: ראשון הדוברים יהיה מר יונה פרטוק, שהוא ראש מרחב ההסתדרות בגליל העליון.

יונה פרטוק: צהריים טובים.

יונה פרטוק: אני דווקא אתחיל קצת יותר בצפון, באצבע הגליל.

יונה פרטוק: אני רוצה לומר לכם שבארבעת החודשים האחרונים עברנו כמה משברים.

יונה פרטוק: לדוגמה, בגליל העליון בקרית שמונה נסגר מפעל "אטמור" ו-45 עובדים כבר הלכו הביתה.

יונה פרטוק: ב-"גיבור ספורט", המעסיק 450 עובדים, נשארו כרגע 70 עובדים, שעובדים תחת חברה אחרת.

יונה פרטוק: בארבעת החודשים האלה אנחנו רואים שמפעל אחר מפעל קורס או מפטר עובדים.

יונה פרטוק: "במוני פלסט" בקרית שמונה, פוטרו 70 עובדים.

יונה פרטוק: לפני שבועיים הודיעה "חנית סיבים", המעסיקה 23 עובדים, שהיא מבקשת לסגור ולהוציא הודעה מוקדמת לכולם.

יונה פרטוק: עכשיו אנחנו במשא ומתן איתם.

יונה פרטוק: אנחנו מתחננים בפני המשקיעים שימשיכו לעבוד עוד חצי שנה.

יונה פרטוק: "חנית סיבים" היא מפעל "נילית" לשעבר, והם מייצרים חוטים.

יונה פרטוק: בגליל העליון יש את מפעל "פרי גליל".

יונה פרטוק: זה מפעל שמעסיק בשיא מעל 1,000 עובדים, כולל מה שמסביב.

יונה פרטוק: אני רוצה להתייחס לנקודה שתלויה יותר בוועדה ובמדינה.

יונה פרטוק: נבחרו עכשיו ראשי רשויות חדשים וכולם מבקשים כרגע תכנית הבראה.

יונה פרטוק: עוד 40 כאן, עוד 17 כאן, עוד 30 כאן.

יונה פרטוק: לגבי כל מה שבתחום המדינה, בבקשה, צריך להגיד לראשי הרשויות ולמשרד הפנים שיעצרו מה שהם יכולים להציל.

יונה פרטוק: זה לא תלוי במשקיעים, זה תלוי בכם.

יונה פרטוק: צריך להגיד לראשי הרשויות כל הכבוד שהם נבחרו אבל שלא יפטרו עכשיו.

יונה פרטוק: שיחכו כי המשבר קשה.

יונה פרטוק: מעל 1,500 איש בגליל העליון ימצאו את עצמם בחוץ.

יונה פרטוק: אין פיתרונות, אין אלטרנטיבה תעסוקתית לאף אחד.

יונה פרטוק: אני אומר את האמת, התחושה היא תחושה מאוד קשה של חוסר אונים מוחלט.

יונה פרטוק: מישהו צריך להתעורר ולהגיד: רוצים פריפריה.

יונה פרטוק: האמת היא שזעקנו אבל היתה מלחמה בדרום ואני לא רוצה להתחרות.

יונה פרטוק: היינו במלחמה הזאת, היא היתה קשה גם לנו.

יונה פרטוק: לא רצינו להפריע, אמרנו שצריך להזדהות ולא לעשות הפגנות וצריך לשבת בשקט.

יונה פרטוק: אבל חברים, זה הולך ומחריף.

יונה פרטוק: אם מישהו לא יעצור את זה כאן, אנחנו נמצא עצמנו עם 2,000 ו-3,000 איש מפוטרים מבלי שנוכל לתת פיתרון.

אבישי ברוורמן: מר מוטי חזיזה יושב ראש הוועד של "ויטה פרי גליל", בבקשה.

מוטי חזיזה: בראשית דבריי אני רוצה להודות לכל אלה שהסכימו לקבל אותנו ולהקשיב לנו.

מוטי חזיזה: בעצם אתם מקשיבים ללב ליבה של הבעיה.

מוטי חזיזה: באנו להציג את הבעיה האמיתית.

מוטי חזיזה: אין לנו זמן למשחקים.

מוטי חזיזה: לא באתי לפה להיות בכיין ולהראות את הבכי שלנו אלא את הכאב האמיתי של עובדי מפעל “פרי הגליל” בחצור הגלילית.

מוטי חזיזה: אני אומר את זה עם תחושה של כאב.

מוטי חזיזה: נכון שמרגש להיות פה ולראות את כל החברים.

מוטי חזיזה: זה מרגש, זה מעודד ונותן לנו תקווה שבעזרת השם נצא מפה עם הצהרה ונחזור הביתה רגועים.

מוטי חזיזה: אני יכול לומר לחברי הכנסת המכובדים שיושבים פה, שאתמול אחד מהעובדים עזב את הבית ויש חשש לחייו כי הוא הלך להתאבד.

מוטי חזיזה: המשטרה וכולם מעורבים בדבר הזה וזה מוסיף לנו על מה שיש לנו.

מוטי חזיזה: כרגע אני רוצה להתמקד מעבר לבעיה הקשה של אותו עובד.

מוטי חזיזה: אני אומר לכם שאין לנו דרישות מיוחדות.

מוטי חזיזה: סך הכול אנחנו רוצים לעבוד ולהתפרנס בכבוד.

מוטי חזיזה: לא רוצים להיות נטל על המדינה, לא רוצים טובה מאף אחד.

מוטי חזיזה: אבל, מה חטאו של עובד שעבד 40 שנה בחייו והיום אומרים לו ללכת הביתה?

מוטי חזיזה: מה הוא חטא?

מוטי חזיזה: במה הוא פגע במדינה הזאת?

מוטי חזיזה: למה?

מוטי חזיזה: מה עשינו?

מוטי חזיזה: למה אנחנו צריכים להגיע לסיטואציה הזאת כשאני יודע שאני וחבריי עובדים 40 שנה, המפעל מרוויח, עבדנו לילות וימים ותרמנו?

מוטי חזיזה: היום אומרים לנו: "תלכו הביתה".

מוטי חזיזה: למה?

מוטי חזיזה: האם כך נוהגת המדינה כאשר היא רוצה לתמוך ולתת לגיטימציה לאנשים לעבוד ולהתפרנס בכבוד?

מוטי חזיזה: כיושב ראש ועד העובדים אני רואה את העובדים קרועים מכל הכיוונים.

מוטי חזיזה: אין לי תשובות ואין לי מענה.

מוטי חזיזה: התחננתי בשם העובדים לכל גורם וגורם.

מוטי חזיזה: לא חטאנו, לא פשענו ולא עשינו עוול לאף אחד.

מוטי חזיזה: אני בא מהצפון הרחוק לבקש את העזרה שלכם.

מוטי חזיזה: זאת עזרה אמיתית - להציל את העיירה חצור הגלילית.

מוטי חזיזה: להציל את אותם עובדים שהתפרנסו ועובדים.

מוטי חזיזה: אני לא רוצה להאריך בדיבורים.

מוטי חזיזה: קשה לי, אני מרגיש שמאוד קשה לי.

מוטי חזיזה: אני מכבד את זה שעופר עייני הגיע.

מוטי חזיזה: נפגשנו גם עם גבי ועם שלי ואנחנו מבקשים מכם בכל לשון של בקשה.

מוטי חזיזה: כרגע אני לא משחק משחק פוליטי, אני משחק משחק מציאותי כואב בחיים וקשה מאוד.

מוטי חזיזה: מחר לא יהיה לעובדים עם מה לשלם את החובות שלהם.

שמעון סוויסה: אני מודה לכם על ההזדמנות שנתתם לנו.

שמעון סוויסה: שמענו את דבריהם של יושב ראש המרחב ושל יושב ראש ועד העובדים.

שמעון סוויסה: אני ראש רשות חדש ומכהן בחודש השני לתפקידי.

שמעון סוויסה: כראש רשות חדש, אני רוצה לומר לכם, ואני לא מגזים, שזה הדבר החשוב ביותר שנמצא על סדר היום שלי.

שמעון סוויסה: המפעל הזה מעסיק מאות עובדים במשך עשרות שנים.

שמעון סוויסה: זה מפעל הוגן.

שמעון סוויסה: אני לא מדבר במילים גבוהות, סגירתו של המפעל פירושו סגירה של חצור הגלילית.

שמעון סוויסה: המפעל כלכלי ורווחי ואין סיבה בעולם שמפעל כזה לא ימשיך להתקיים.

שמעון סוויסה: לכן אני פונה אליכם ומבקש.

שמעון סוויסה: הבקשה שלי כוללת שלושה נושאים.

שמעון סוויסה: הנושא הראשון - ועדת הכספים צריכה לראות בזה משהו חשוב ולהקצות תקציב מיוחד כדי לעזור - - -

אבישי ברוורמן: שמעון, אני רוצה להסביר לך.

אבישי ברוורמן: לוועדת הכספים אין שום סמכות להקצות תקציבים לנושא הזה.

אבישי ברוורמן: ועדת הכספים נותנת לכם את הבמה כדי שביחד ניצור לחץ על כל הגורמים, אם זה האוצר והבנקים, להגיע לביטחון.

אבישי ברוורמן: אנשים נמצאים בציפייה שכזאת.

אבישי ברוורמן: לוועדת הכספים אין תקציב.

אבישי ברוורמן: לפעמים יש אי הבנות וחושבים שאני וחבריי נותנים את התקציב הזה.

אבישי ברוורמן: אין דבר כזה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נותנים את הבמה למאבק כדי שמפעל "ויטה פרי גליל" לא ייסגר.

שמעון סויסה: אני מסכים.

שמעון סויסה: בכל זאת, יושבים פה חברי כנסת ותפקידכם לעשות נפשות.

אבישי ברוורמן: בהחלט, אבל חשוב שהדברים יהיו ברורים.

שמעון סוויסה: הנושא השני: המפעל הזה מפרנס משפחות קשות יום ופיטורים יכולים לגרום לנזק למדינה שלנו.

שמעון סוויסה: אנחנו צריכים ללמוד דברים טובים מהאמריקאים.

שמעון סוויסה: יש הרבה תקציבים למשרד הביטחון ולמשרדים אחרים.

שמעון סוויסה: אם כל המפעלים היו מתגייסים כדי לקנות מפרי גליל, זה מעשה שיכול לעזור ולהציל את המפעל בצורה דרסטית.

שמעון סוויסה: זה דבר שאפשר להחליט לגביו.

שמעון סוויסה: כשהאמריקאים אומרים שניקח מיליארדים, מה הם אומרים?

שמעון סוויסה: תקנו ממני את ה"האמרים", את הבגדים והנעליים וכך הם תורמים לכלכלה של ארצות הברית.

שמעון סוויסה: הנגיד אמר דבר נכון.

שמעון סוויסה: בעת קשה כזאת צריך לקנות.

שמעון סוויסה: אם גורמים משמעותיים יקנו מהמפעל הזה, אפשר יהיה להציל את המפעל.

שמעון סוויסה: אחרת, אני אומר לכם, יישוב שלם ייסגר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לחזור על מה שאתה אומר.

אבישי ברוורמן: כרגע דיברת על יצירת ביקושים למוצרי "פרי גליל" באמצעות הסקטור הציבורי והצבאי.

אבשלום וילן: מישהו יכול להציג מספרים?

אבשלום וילן: זה מפעל רווחי ואני רוצה להבין מה הבעיה.

אבישי ברוורמן: מנכ"ל החברה בבקשה.

עודד גרוס: אני מנכ"ל החברה.

עודד גרוס: החברה מורכבת מ-3 חברות.

עודד גרוס: זאת חברה ציבורית שיש מתחתה 3 חברות בת.

עודד גרוס: האמת היא שלא תכננתי לדבר אלא רק להקשיב, אבל הקשבה היא לוקסוס שאין לנו.

עודד גרוס: לפני שבועיים התמניתי למנכ"ל החברה.

עודד גרוס: לעשות מהפכות בשבועיים הוא דבר בלתי אפשרי.

אבישי ברוורמן: זה עדיין הכול במסגרת הבעלות הקיימת?

עודד גרוס: כן.

עודד גרוס: המספרים מוכיחים שנכון לעכשיו המפעל עדיין מרוויח.

עודד גרוס: אחת הבעיות היא, שבתחום הניהול אפשר היה לעשות דברים שהם שונים.

עודד גרוס: החברה הציבורית מכילה 3 חברות, שהסינרגיה ביניהן לא מושלמת.

ראובן ריבלין: בגלל ניהול כושל?

שלי יחימוביץ': כן.

עודד גרוס: אני לא הייתי שם.

ראובן ריבלין: אני מדבר על עובדות לא על דעות.

ראובן ריבלין: סינרגיה לא טובה זאת אמירה.

אבישי ברוורמן: קראנו בעיתונות על בעיות הניהול שהיו בחברה הזאת ואנחנו מודעים לכך.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל לא יכולה לסייע לכל מפעל.

אבישי ברוורמן: זה חלק מהדברים.

אבישי ברוורמן: מה עם המנהלים?

אבישי ברוורמן: מה אפשר לתקן?

אבישי ברוורמן: איך אפשר לעזור לעובדים?

שלמה מולה: רובי, מה תעשה עם העובדים?

ראובן ריבלין: יכול להיות שצריך להעביר את הבעלות לעובדים.

עודד גרוס: להציל את המפעל זה דבר לא מסובך.

עודד גרוס: אנחנו צריכים לקבל את עזרת הבנקים.

עודד גרוס: אם קודם הבנקים סירבו, עכשיו הם מקשיבים.

עודד גרוס: יושב לידי אחד האנשים הכי בכירים בבנק לאומי.

עודד גרוס: הוא שמע אותי פעם לדקה.

עודד גרוס: זה היה ביום השני לעבודתי.

עודד גרוס: אני מבין את הצעדים של הבנקים.

עודד גרוס: לצערי, עד עכשיו הצעדים של הבנקים היו ברמה ההגיונית הסבירה ונכון לעכשיו יש צו של בית משפט שמאפשר לנו לתת תכנית הבראה תוך 21 יום.

עודד גרוס: אני מקווה שהבנקים יהיו מרוצים ממנה.

עודד גרוס: במצב של חובות גדולים, בוודאי יחסית גדולים למחזור המכירות של החברה - - -

אבישי ברוורמן: אתה יכול לתת לנו את מחזור המכירות וסדר הגודל של החובות?

עודד גרוס: מחזור המכירות הוא 270 מיליון שקל לשנה, חובות לבנקים 160 מיליון שקל.

עודד גרוס: זה היה נכון לשלשום אבל כפי הנראה, עם הריבית, זה יותר.

אבשלום וילן: זה של המפעל או של כל הקבוצה?

שלמה מולה: מה סך החובות של המפעל הספציפי?

עודד גרוס: 160 מיליון שקל זה חובות לבנקים.

שלמה מולה: אני שואל לגבי החובות של המפעל.

עודד גרוס: החובות של המפעל הם לבנקים ולספקים.

עודד גרוס: לבנקים זה 160 מיליון שקל, לספקים זה למעלה מ-40 מיליון שקל.

שלמה מולה: אתה לא עונה לשאלה שלי.

שלי יחימוביץ': “פרי הגליל”, לעומת יתר המפעלים.

עודד גרוס: אין הפרדה.

שלי יחימוביץ': האם “פרי הגליל” סוחב על גבו את ההפסדים של החברות האחרות?

עודד גרוס: אין הפרדה, זה מאוחד.

עודד גרוס: החובות הן של שלושת החברות.

אבשלום וילן: עודד, אין דבר כזה שאין לך תמחיר נפרד לשלושת החברות.

אבשלום וילן: הרי כך אתה לא יכול לבדוק את הפעילויות של החברות.

אבשלום וילן: אני מבין שאתה לא רוצה לומר במקרו.

אבשלום וילן: בכל אופן, כדי לפתור את הבעיה, אנחנו רוצים לדעת מה התרומה של “פרי הגליל” לחוב?

שלמה מולה: אני לא יודע איפה ממוקמים שני המפעלים הנוספים.

שלמה מולה: מבחינתי, אם שני המפעלים האחרים נמצאים ברמת אביב ג', ההתייחסות צריכה להיות אחרת.

אבישי ברוורמן: שלמה, השאלה שאתה ואבשלום וילן העליתם היא מאוד חשובה.

אבישי ברוורמן: קודם נקבל את הנתונים מעודד, נקבל את הנתונים מהבנקים, נשמע את יו"ר ההסתדרות ואז נראה איך אנחנו יכולים לסייע לפיתרון.

עודד גרוס: לשאלתך, אין לנו אף מפעל ברמת השרון או במרכז.

עודד גרוס: המפעל השני נמצא בבאר טוביה.

עודד גרוס: גם שם האזור לא קל מבחינה תעסוקתית.

עודד גרוס: אני אשתדל לא להיכנס למספרים המדויקים.

עודד גרוס: יש לנו מתווה שמוכיח שבעזרת מספר פעולות יחסית פשוטות אפשר יהיה להבריא את המפעל תוך 3-4 חודשים.

עודד גרוס: כדי לקבל את ארבעת החודשים אנחנו צריכים את עזרת הבנקים והנושים האחרים.

עודד גרוס: אנחנו בשיחות איתם.

עודד גרוס: אני חושב שהבנקים מקשיבים היום יותר.

עודד גרוס: אם קודם הרגשתי שאי-אפשר לעבור, היום אני מרגיש שאפשר לעבור בעזרת הבנקים.

אבישי ברוורמן: אתה ממקד את הנקודה בקבלת אשראי מהבנקים למספר חודשים.

אבישי ברוורמן: מה לגבי הטענה של מר סוויסה, שבמקביל צריך ליצור ביקושים נוספים באמצעות המגזר הציבורי והצבאי?

עודד גרוס: זה דבר שהוא תמיד טוב.

אבישי ברוורמן: אבל אתה מסתדר גם בלי זה.

עודד גרוס: נכון.

עודד גרוס: אני חושב שבעזרת תכנית ההבראה שאנחנו עושים עכשיו, לא רק שלא נפטר עובדים, אנחנו עוד נגייס עובדים.

אבישי ברוורמן: נציגי הבנקים, בבקשה.

אבישי ברוורמן: מה מצבת החובות בין בנק לאומי לבנק דיסקונט?

עודד גרוס: 60% לאומי ו-40% לדיסקונט.

משה אינגביר: גם אנחנו, כמו כולם נשמח מאוד שהמפעל הזה ימשיך לעבוד, להעסיק עובדים ולייצר.

משה אינגביר: בשנים קודמות כבר עשינו הסדר אחד ותרמנו ועזרנו ואנחנו עוזרים לכל אורך השנים.

משה אינגביר: אני לא יודע על איזה תכנית עודד מדבר.

משה אינגביר: יכול להיות שיש לו תכנית אבל אני לא מכיר אותה.

אבישי ברוורמן: עודד אומר שהוא שומע זרמים אופטימיים?

אבישי ברוורמן: אתה לא מרגיש זרמים מהכיוון שלך?

משה אינגביר: אני בכלל לא מרגיש זרמים.

משה אינגביר: כמו שעודד אמר, הוא מנכ"ל חדש.

משה אינגביר: אני לא מכיר תכנית שהוא הציג לנו, שאומרת שהמפעל יכול לנקוט במספר פעולות פשוטות ולהמשיך ולייצר.

משה אינגביר: יכול להיות שכן, אני לא מכיר את זה.

משה אינגביר: אנחנו מוכנים לשמוע.

משה אינגביר: תמיד היינו מוכנים לשמוע.

ראובן ריבלין: מה עמדת הבנק היום לגבי החובות של המפעל?

ראובן ריבלין: האם הבנקים אומרים שהמפעל חדל פירעון?

ראובן ריבלין: האם אתם עומדים ללחוץ?

ראובן ריבלין: הרי גם אתם לא יכולים להרשות לעצמכם להפסיד.

ראובן ריבלין: אני שואל אותך מה עמדת הבנק לגבי המפעל?

משה אינגביר: היום המפעל, פלוס מינוס, חייב את גובה הייצור שלו.

משה אינגביר: מי שמבין בנושא, מבין שיש לו גיבנת גדולה מאוד.

שי חרמש: חייב למחר?

שי חרמש: חייב לעוד 20 שנה?

שי חרמש: חייב לפריסה באמצע?

שי חרמש: יש כל מיני חובות.

שי חרמש: יש חוב למחר בבוקר ויש חוב לפריסה ל-10 שנים.

משה אינגביר: המפעל, כמו שהוא היום, לא יודע לשלם את הריבית שלו.

משה אינגביר: יש לו רווח תפעולי אבל ברגע שהוא צריך לשלם ריבית, הוא לא יודע לשלם אותה.

אבישי ברוורמן: עודד נתן הצהרה.

אבישי ברוורמן: הוא אומר שהוא רוצה לשבת איתך.

אבישי ברוורמן: יש לו תכנית פעולה ואם תיתן לו מרחב אשראי הוא יעביר את הנושא הזה לנושא רנטבילי.

משה אינגביר: אני לא הבעלים של המפעל.

משה אינגביר: אני סך הכול נושה שלו ואני לא שומע מילה על-כך שהבעלים מוכנים להזרים כסף.

משה אינגביר: קודם כל הבעלים צריכים להתגייס.

שלי יחימוביץ': למה הסכמתם להסדר הביניים?

משה אינגביר: כדי לתת צ'אנס.

שלי יחימוביץ': כלומר שאתם נותנים אופציה להפעלת המפעל כעסק חי.

משה אינגביר: אמרתי בהתחלה שאנחנו מעוניינים שהמפעל יעבוד.

אבישי ברוורמן: כדי שמישהו אחר יקנה אותו, זאת הנקודה המרכזית.

אבישי ברוורמן: הקבוצה היא של איאן דיוויס, אביב ואלגור.

ראובן ריבלין: הוא הסכים למה שבית המשפט היה מבקש ממנו להסכים והיה ממליץ בפניו המלצה שהוא לא יכול היה לסרב לה.

משה אינגביר: זה לא נכון.

משה אינגביר: אנחנו, יחד עם החברה, באנו עם הצעה.

משה אינגביר: זה לא שבית המשפט נתן הצעה.

ראובן ריבלין: יש מישהו שהיה מעוניין לקנות את המפעל?

ראובן ריבלין: האם יש מועמדים לרכישה?

משה אינגביר: יש מועמדים שיש להם כל מיני הצעות.

משה אינגביר: ניהלנו איתם משא ומתן.

משה אינגביר: אגב, מבחינתנו, המועמד הכי טוב זה צ'סקלה.

משה אינגביר: מכל מיני סיבות, הממונה על ההגבלים העסקיים לא רוצה לתת לו אישור בגלל שהוא רב איתה בסיפור אחר.

משה אינגביר: הוא מועמד סינרגטי, גם יש לו כסף, הוא מוכן להיכנס.

ראובן ריבלין: הוא מוכן לקחת את כל ההתחייבויות של העובדים?

משה אינגביר: לא הגענו למצב של רזולוציה כזאת אבל בהחלט הוא מועמד ראוי.

אבישי ברוורמן: משה, אתה אדם מנוסה ועברת הרבה דברים.

אבישי ברוורמן: אתה יודע את המצב.

אבישי ברוורמן: באמת, משמעויות הקריסה של מפעל כזה בגליל הן בלתי אפשרויות ולכן צריך פה הרבה רצון טוב.

אבישי ברוורמן: לאור זה שיש מנכ"ל חדש, הגישה החדשה של הבנקים והקונים החדשים, פשוט צריך לתחזק אותם בתהליך הזה כדי להגיע לפיתרון.

אבישי ברוורמן: בעצם זה המשחק שאנחנו מדברים עליו.

אבישי ברוורמן: איפה הרצון הטוב של בנק לאומי שאחריו יבוא גם בנק דיסקונט?

משה אינגביר: לתחזק אותם זה אומר שהם צריכים לייצר.

משה אינגביר: כיוון שבעוטף עזה היה צריך לעבד גזר גמדי, הסכמנו, ביוזמתנו ולא ביוזמת בית המשפט, שיעבדו אותו והמפעל עובד.

משה אינגביר: יש מגדלים שאומרים שהם לא יגדלו חומר גלם למפעל אם לא יפתרו את חובות העבר.

משה אינגביר: לכן, ההסדר צריך להיות כולל.

שי חרמש: שכחת לומר שחייבים להם 40 מיליון שקל.

משה אינגביר: אם כפר עזה מוכן לנדב להם 40 מיליון שקל, יפה מאוד.

משה אינגביר: בכל אופן, יש מגדלים שנכון לעכשיו לא מוכנים לזרוע.

משה אינגביר: הם אומרים שאם לא יהיה הסדר כולל למפעל, הם לא יגדלו.

אבישי ברוורמן: המטרה כאן היא להגיע לפיתרון.

אבישי ברוורמן: כולם רוצים להגיע לפיתרון.

אבישי ברוורמן: מי יוביל את הדברים כדי להגיע לפיתרון עם קונים חדשים, עם הבנקים, עם הספקים, כדי שהמנכ"ל החדש יוכל להוביל את המפעל?

משה אינגביר: אני לא מכיר את התכנית של המנכ"ל, שבכמה פעולות פשוטות ניתן להגיע לפיתרון.

משה אינגביר: אני לא חושב שמדובר בכמה פעולות פשוטות, אלא אם הוא חושב שלמחוק 70 מיליון שקל של בנקים זאת פעולה פשוטה.

משה אינגביר: אם הוא חושב כך, יכול להיות שהוא צודק.

מאיר בלישה: אני נציג בנק דיסקונט.

מאיר בלישה: אני רוצה להוסיף ולומר שעל שולחן של שני הבנקים, שמעורבים מבחינת האשראי, עומדת מטרה אחת והיא, שהמפעל ימשיך לעבוד.

מאיר בלישה: אין לנו שום דבר אחר שאנחנו דנים בו או שוקלים אותו כרגע.

מאיר בלישה: יש לנו 5 הצעות שקיבלנו.

מאיר בלישה: יש מנהל מיוחד שמונה מטעמנו שממשיך להפעיל את המפעל במשך שלושת השבועות.

מאיר בלישה: כמעט 60% מהעובדים יעבדו ואלה שלא יעבדו זה יהיה על חשבון ימי חופש והם לא יהיו מפוטרים.

משה אינגביר: 80% מהעובדים מועסקים כרגע.

ראובן ריבלין: יש הליכים משפטיים?

מאיר בלישה: יש מנהל מיוחד מטעם בית המשפט.

מאיר בלישה: עופר אטיאס מונה כמנהל מיוחד.

מאיר בלישה: הוא התבקש לאסוף הצעות לצורך הפעלת המפעל כעסק חי.

מאיר בלישה: יש גם מנהל מטעם הבעלים שהולך להציע הסדר נושים.

אבשלום וילן: למיטב ידיעתי, עופר אטיאס הוא עורך דין ולא מנהל.

מאיר בלישה: ברור שהוא לא מנהל.

מאיר בלישה: כרגע הוא מנהל מיוחד.

מאיר בלישה: הצבנו שמירה על המפעל בעלות של הבנקים.

מאיר בלישה: שכרנו משרד עורכי דין שיטפל מול הממונה על ההגבלים העסקיים על מנת לקבל אישור.

מאיר בלישה: הדבר היחיד שמעכב אותנו כרגע הוא האישור של הממונה.

מאיר בלישה: אם היה בידינו אישור של הממונה - - -

אבישי ברוורמן: אין כאן נציג של הממונה על ההגבלים העסקיים.

אבישי ברוורמן: אנחנו נברר את זה וניתן לכם תשובה.

קריאה: הוא מפעל מתחרה.

מאיר בלישה: לא מדובר פה במפעל מתחרה.

מאיר בלישה: אם היה בידינו האישור של הממונה, אנחנו מאמינים שיכולנו לבוא תוך יומיים שלושה עם הסדר שיפעיל את המפעל.

מאיר בלישה: המפעל הזה מייצר רסק עגבניות ועגבניות מרוסקות והמפעל הזה מייצר תירס.

מאיר בלישה: מה הקשר?

אבישי ברוורמן: הממונה נמצאת בחו"ל אבל אנחנו נהיה בקשר עם אנשים ממשרדה.

מאיר בלישה: כל מי שיפעיל את המפעל הזה יהיה מישהו שעוסק בתחום ייצור המזון.

מאיר בלישה: יש לנו אחד שמייצר טונה, יש אחד שמייצר משהו אחר, המגדלים עצמם מעוניינים.

מאיר בלישה: יש עוד שני גופים מחוץ לארץ שגם הם שלחו הצעות, אבל כולם שייכים לענף.

אבישי ברוורמן: אז כרגע זאת אבן הנגף.

אבישי ברוורמן: יושב ראש ההסתדרות, מר עופר עייני, בבקשה.

עופר עייני: צהריים טובים לכולם.

עופר עייני: נדמה לי שהוצאת את העובדים בקרית מלאכי לחופשה.

עופר עייני: אני לא יודע אם זה בתשלום.

מאיר בלישה: זה בתשלום.

מאיר בלישה: יש פה נייר עבודה.

עופר עייני: רבותיי, שמעתם את מוטי.

עופר עייני: לצערי זה כנראה לא יהיה המפעל האחרון שייקלע לקשיים בתקופה האחרונה.

עופר עייני: אגב, אבישי, לוועדת הכספים יש הרבה מאוד שיניים.

עופר עייני: אני רוצה לבשר לכם שנושא שהתחיל פה בוועדה כנגד כל הסיכויים - נושא גמלאי "ביקור חולים" התחיל פה בוועדת הכספים ואתמול בית המשפט אישר את הפנסיה שלהם.

עופר עייני: הצלתם מאות משפחות שיקבלו פנסיה.

עופר עייני: לוועדה הזאת יש הרבה זכויות.

עופר עייני: ראשית, אני רוצה לדבר באופן כללי.

עופר עייני: יש פה מצב כלכלי קשה שמצריך טיפול לא רגיל ולא נורמטיבי.

עופר עייני: לצערי, חלילה לא להקניט, באוצר כנראה לא הפנימו שהבעיה היא בעיה כבדה.

עופר עייני: הדבר הכי גרוע הוא שהבעיה נמצאת בפריפריה.

עופר עייני: מדינת ישראל צריכה להחליט אם היא רוצה פריפריה.

עופר עייני: ניקח לדוגמה את קריית שמונה ואת חצור הגלילית.

עופר עייני: הרי אם אין את המפעל הזה בחצור הגלילית, אין עיר, אין ישוב.

עופר עייני: מדובר במאות עובדים ובעוד מאות שעובדים מסביב למפעל.

עופר עייני: אז נסגור את העיר.

עופר עייני: שאלתי את שר האוצר ואת גבי מימון כמה עולה לייצר מקום עבודה.

עופר עייני: נאמר לי שעולה 100,000 שקל לייצר מקום עבודה.

אבישי ברוורמן: יסגרו ואז יעשו תוכניות לבנות מפעלים.

עופר עייני: נכון שהיתה מלחמה והנושא הכלכלי, ברמה התקשורתית, זז הצידה, אבל המשבר לא הפסיק בגלל שהיתה מלחמה, הוא רק החמיר.

עופר עייני: באתי לפה עם הצעה אופרטיבית אותה הצעתי השבוע לשר האוצר.

עופר עייני: נניח שנעשה את כל המאמצים למנוע את סגירתו של פרי גליל, אבל עוד יומיים נבוא לפה עם מפעל אחר ומחרתיים נבוא עם מפעל אחר.

עופר עייני: לא יכול להיות טיפול כזה.

עופר עייני: אני מציע הצעה שאותה הצעתי גם לשר האוצר, שבה כולם תורמים את חלקם.

עופר עייני: אני מציע לעשות הסכם קיבוצי עם משרד האוצר, כמעסיק של עובדי המדינה, והחברות הממשלתיות.

עופר עייני: אני מנסה להביא לעניין הזה את המעסיקים הפרטיים.

עופר עייני: בהסכם הקיבוצי הזה יהיה כתוב שכל העובדים במדינת ישראל תורמים יום חופשה.

עופר עייני: אני מדבר על, המעסיקים, המדינה והמעסיקים הפרטיים.

עופר עייני: יכול להיות שנוכל לפטור מעסיקים שנמצאים בבעיה.

עופר עייני: כמובן שהמעסיקים פודים את יום החופשה.

עופר עייני: בדרך הזאת, במינימום, אנחנו מגייסים בין 200 ל-300 מיליון שקל.

עופר עייני: אנחנו הולכים עם זה לבנקים.

עופר עייני: המדינה נותנת לזה ערבות.

עופר עייני: ממנפים את זה לפי 5 ויש לנו קרן של 1 מיליארד עד 1.5 מיליארד שקל.

עופר עייני: הקרן תנוהל במשותף ממשלה, אוצר, תמ"ת, מעסיקים, עובדים.

עופר עייני: אפשר להעמיד בראש הקרן שופט בדימוס על מנת שיהיה האלמנט הציבורי.

עופר עייני: זאת לא תהיה קרן הלוואות, זאת תהיה קרן לפיתרון בעיות.

עופר עייני: יהיה לה את רואה החשבון שלה ואת המנגנון שלה.

עופר עייני: כשייקחו מפעל כמו ויטה פרי גליל, ישבו ויראו מה צריך.

עופר עייני: בדרך הזאת כל העובדים במשק תורמים מעצמם, המדינה נותנת את הרצון הטוב להעביר את זה בחקיקה וכמעסיק היא תעביר את החלק שלה בפדיון.

עופר עייני: הנה יש איזו דרך לפיתרון.

עופר עייני: אולי נפתור את הבעיה של פרי גליל אבל יש לנו עוד הרבה כאלה ויהיו עוד הרבה כאלה.

שלי יחימוביץ': זה דורש חקיקה?

עופר עייני: זה הסכם קיבוצי ויכול מאוד להיות שאולי נצטרך לעגן אותו בחקיקה מהירה.

עופר עייני: נדמה לי שפדיון ימי חופשה מוגן בחקיקה.

עופר עייני: אגב, אני לא ממציא את הגלגל.

עופר עייני: בעבר עשו דבר כזה.

עופר עייני: לפני עשרות שנים הקימו את "קרן תנופה לצמיחה" שסייעה הרבה למפעלים.

עופר עייני: לצערי אין בה היום הרבה כסף.

עופר עייני: אפשר לעשות דבר כזה ואז בדרך הזאת, במקום לשבת בדיון כזה, נשב בדיון ענייני מול כל מפעל וננסה לסייע.

ראובן ריבלין: איך מונעים אפשרות בידי מעסיקים לקפוץ על ההזדמנות ולמצוא תירוץ על מנת לבוא ולעשות דבר שהוא בדיוק היפוכה של אותה מטרה?

ראובן ריבלין: איך יהיה מנגנון שיוכל להבחין בין דבר אמיתי, כמו “פרי הגליל”?

ראובן ריבלין: יכול להיות שיש מפעל שמתקשה מול דיסקונט ולאומי יבוא וינמק בתירוצים מתירוצים שונים את אי יכולתו להמשיך ולפעול עד אשר הוא יקבל את אותו מענק, כאשר הוא מתעלם מהמחויבות שלו, כבעלים, להשקיע בעסק.

אבישי ברוורמן: הבעיה היא איך להבדיל.

אבישי ברוורמן: הבעיה היא לסנן.

ראובן ריבלין: אתה היית הראשון, אדוני היושב ראש, שהבחנת בתופעה של "טרמפים" על אותה אזהרה של יושב ראש ההסתדרות והמעסיקים, כאשר הם באו ואמרו: רבותיי הושיעו.

ראובן ריבלין: אז ראינו איזה תהליך של פיטורי עובדים התחיל מתוך תירוץ שיש איזה משבר.

אבישי ברוורמן: השאלה היא, איך אפשר להפריד?

אבישי ברוורמן: יש צורך במנגנון בדיקה.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שהתכנית הזאת ראויה לדיון.

עופר עייני: אני רוצה לענות לחבר הכנסת ריבלין.

עופר עייני: השאלה במקומה.

עופר עייני: אמרתי שהקרן תנוהל בידי כל הגורמים.

עופר עייני: יהיה לה רואה חשבון משלה.

עופר עייני: ייקבעו קריטריונים.

עופר עייני: אחד הקריטריונים, לדעתי, צריך להיות מתן עדיפות למפעלים בפריפריה על מפעלים במרכז הארץ.

עופר עייני: יהיה לה רואה חשבון משלה, שימונה על ידי שלושת הגורמים.

עופר עייני: אין בעיה לראות את המאזנים ואת המצב מול הבנקים.

עופר עייני: נשמח לבדוק את כל הנתונים.

עופר עייני: היא תיתן עדיפויות למפעלים על סף קריסה.

עופר עייני: כדי שיהיה לה גם מעמד ציבורי, הצעתי שבראשה יעמוד שופט בדימוס.

עופר עייני: תהיה עין ציבורית מלמעלה.

עופר עייני: אני חושב שבדרך הזאת נשיג 1-1.5 מיליארד שקל.

עופר עייני: העובדים במדינת ישראל יתרמו למען עובדים חלשים.

עופר עייני: המדינה תיתן את חלקה, המעסיקים יתנו את חלקם והנה יוצאים לדרך.

עופר עייני: אחרת, אני לא רואה פיתרון למה שצפוי לנו בימים הקרובים.

עופר עייני: ההצעה הזאת הוצעה על ידי לשר האוצר, בשיחת טלפון והוא הבטיח לבחון אותה.

עופר עייני: אני חושש מדבר אחד והוא אלמנט הזמן.

עופר עייני: לזמן יש משקל גדול.

עופר עייני: אני חושב שאם עושים את זה ביחד - דווקא כשאנחנו ערב בחירות צריך סוג של קונצנזוס מצד כולם.

עופר עייני: כל העובדים, כל המפלגות, רוצים לייצר משהו.

עופר עייני: אם נצליח להציל מפעלים בפריפריה, עשינו את שלנו.

גבי מיימון: אתייחס לדברים בקצרה, כי עופר כבר דיבר על חלק מהדברים עליהם שוחחתי איתו.

גבי מיימון: השר ואנוכי ישבנו עם נציגי העובדים וממש באותו יום שוחחתי גם עם מנכ"ל בנק לאומי, הגברת גליה מאור וגם עם מר משה אינגביר.

גבי מיימון: אני מאוד שמח שבסופו של דבר נתנו פסק זמן של 21 יום ואני מקווה שהוא שיאפשר מוצא טוב, שיאפשר את המשך פעילות העסק כעסק חי מבלי לפטר עובדים.

גבי מיימון: בוודאי שהדבר חיוני במקום כמו חצור מכיוון שאין שם חלופות תעסוקה.

גבי מיימון: בנוסף ובמקביל אני רוצה להזכיר.

גבי מיימון: כבר בשנת 1986 הוקמה במדינת ישראל קרן סיוע לעסקים בקשיים.

גבי מיימון: נכון שכמדינה שלא היינו רוצים להחליט למי מסייעים ואיך עושים את זה.

גבי מיימון: אפשר בהחלט, במקרים מסוימים, להוציא את זה מהמדינה.

גבי מיימון: אפשר בהחלט להגדיר את המקרים שבהם כן ניתן, באמצעות כלים של אשראי ו/או סיוע בהשתתפות מסוימת בעלות תשומות העבודה, לאפשר למפעלים שיש להם רווח תפעולי, שרידות לאורך זמן עם יכולת להחזיר ולשקם את העסק.

גבי מיימון: יאפשרו למפעלים להמשיך לתפקד כעסק חי לאורך זמן יחד עם תכנית הבראה שנדרשת גם במוסדות ציבוריים וגם במוסדות פרטיים.

ראובן ריבלין: זאת תהיה רשות נפרדת?

אבישי ברוורמן: גבי, אתה תומך בהצעה של עופר?

גבי מיימון: בהחלט.

גבי מיימון: גם הגשתי נייר לממונה על התקציבים, בתיאום עם יושב ראש ההסתדרות.

גבי מיימון: הגשתי את הנייר ביום שני.

גבי מיימון: הנייר מדבר על מודל של קרן שתייחד מתן סיוע רק לעסקים שמרוחקים ממרכז הארץ באופן קיצוני.

גבי מיימון: הקרן תאפשר מתן סיוע באשראי.

אבשלום וילן: מה זה קיצוני, אשקלון?

אבישי ברוורמן: זאת בעיה כי חלק מהאבטלה תהיה במקומות מסוימים.

גבי מימון: אפשר להגדיר שיעורי אבטלה בנפות.

עופר עייני: אדוני היושב ראש, אפילו לא ביקשתי שהממשלה תיתן שקל על שקל.

עופר עייני: אפילו את זה לא ביקשתי.

אבישי ברוורמן: בארצות הברית, לפני 50, היה פרופסור כלכלן בשם ג'ורג' קנט גלברייט.

אבישי ברוורמן: הוא היה אחראי מטעם הממשל של קנדי.

אבישי ברוורמן: כשהיו קשיים כלכליים בארצות הברית הוא מונה ל-"שר לענייני בעיות נקודתיות באבטלה" שטיפול בפיתרון לבעיות נקודתיות.

אבישי ברוורמן: מדינת ישראל היא מדינה מאוד קטנה לכן אני חושב שהרעיון נכון.

אבישי ברוורמן: כמובן צריך שהניהול יהיה טוב וצריך לפטור את הבעיה של ה"moral hazard".

אבישי ברוורמן: הרעיון נכון ואני מקווה שהממשלה החדשה שתקום תעשה דבר כזה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שיש לזה תקדימים והרעיון הזה מעניין.

אבישי ברוורמן: אורי נעמתי, נציג החקלאים, מה יש לך להגיד לגבי “פרי הגליל” והספקים?

אורי נעמתי: מוטי, אני רוצה להגיד שמאוד התרגשתי מהדברים שלך.

אורי נעמתי: כחקלאי ובן של חקלאי אני באמת מבין את המצוקה.

אורי נעמתי: צריך להבין שהמפעל הזה מקבל סחורה.

אורי נעמתי: אני לא יודע אם אנשים יודעים אבל הגזר הגמדי מגיע מכרם שלום, התירס מגיע מגבול הצפון.

אורי נעמתי: אנחנו, כמגדלים, סיפקנו למפעל הזה תירס לעונת 2008 בסכום של 22 מיליון שקל.

אורי נעמתי: יש למישהו ניחוש כמה שילם המפעל לחקלאים?

אורי נעמתי: 700,000 שקל.

אורי נעמתי: אנחנו סיפקנו אפונה, סיפקנו שעועית, סיפקנו תפוחי אדמה, אנחנו מספקים גזר גמדי.

אורי נעמתי: המפעל חייב לחקלאים מעל 30 מיליון שקל.

אורי נעמתי: החקלאים, שלא כמו הבנקים, לא הלכו לכינוס.

אורי נעמתי: אנחנו מבינים שהעתיד שלנו והעתיד של מוטי חזיזה משותף ומשולב.

אורי נעמתי: אני אומר פה בצורה חד משמעית, שאנחנו לא נזרע אם לא ישולם לנו החוב.

אורי נעמתי: אין מה לעשות, אנחנו צריכים לפרנס הרבה משפחות של חקלאים.

אורי נעמתי: אנחנו הספקים היחידים של הסחורה.

ראובן ריבלין: הם הרוכשים היחידים?

אורי נעמתי: לא, יש עוד מפעלים.

ראובן ריבלין: אז תגדלו בכל מקרה.

אורי נעמתי: אני אומר כך.

אורי נעמתי: הם קליינט מאוד גדול וחשוב לנו אסטרטגית.

אורי נעמתי: הם מאוד חשובים לנו.

אורי נעמתי: אם חס-וחלילה יקרה משהו לפרי גליל, אנחנו ניפגע.

אורי נעמתי: יש לנו אינטרס חד-משמעי שהמפעל הזה ישרוד, אבל אנחנו לא נוכל לגדל בלי שישלמו לנו.

יוסי ארזי: אני מארגון מגדלי הירקות.

יוסי ארזי: אני רוצה לחדד נקודה אחת.

יוסי ארזי: חלון הזמן שעומד לרשות כל הנושא של הטיפול מול המגדלים הוא מאוד מצומצם.

יוסי ארזי: חלון הזמן שלנו הוא שבועות בודדים.

יוסי ארזי: אחרת, גם אם יגיעו להסכם ונרצה לשתול זה יהיה מאוחר מידי.

עודד גרוס: אני לא רוצה להטעות ויכול להיות שעשיתי את זה כשאמרתי שמדובר במספר פעולות פשוטות.

עודד גרוס: מספר פעולות פשוטות אומר שגם אני וגם מוטי עובדים 18 שעות ביממה.

עודד גרוס: אנחנו עובדים כל יום מ-6 בבוקר עד 12 בלילה, שזה כולל גם את העבודה וגם את השיחות.

עודד גרוס: לגבי הגזר הגמדי.

עודד גרוס: ירדתי לפתחת רפיח וראיתי את המקום שממנו נחטף גלעד שליט ושם מגדלים את הגזר הגמדי.

עודד גרוס: מגדלים גם בכרם שלום ובניר יצחק.

עודד גרוס: הם ביקשו ממני אישור להשקות לכמה ימים כדי שהעסק לא ייהרס.

עודד גרוס: כנ"ל לגבי התירסים.

עודד גרוס: אם אנחנו לא נגיע להחלטה, לא יהיה תירס.

עודד גרוס: אם לא נקנה חלקי חילוף, לא יגדלו את התירס.

עודד גרוס: אנחנו יכולים לעשות את זה בהסכמה טובה של כולם.

מוטי חזיזה: שמעתי את משה אינגביר ואין לנו שום טענה אליו.

מוטי חזיזה: משה, הייתי רוצה לומר לך דבר אחד פשוט.

מוטי חזיזה: אני מבין את השיקולים שלכם, אני מבין את הכול.

מוטי חזיזה: אל תחיו את המפעל ותהרגו אותנו.

מוטי חזיזה: תיקחו את מי שאתם רוצים, אנחנו לא מתערבים בשיקולים שלכם.

מוטי חזיזה: אבל אם אתם לוקחים אדם שבא לקנות את המפעל, וזה האינטרס שלכם, שיהיה לכם דבר אחד מול העיניים - אם תצילו את המפעל ותהרגו אותנו זה לא יועיל כלום.

מוטי חזיזה: ללא אותם עובדים שמכירים את העבודה לא פתרתם את הבעיה.

מוטי חזיזה: אז פתרתם בעיה לאותו אדם, משיקולים כאלה ואחרים אבל לנו נשארה בעיה יותר קשה.

ראובן ריבלין: להיפך, אדוני יושב ראש הוועד.

ראובן ריבלין: אם אנחנו נחשוב שצריך לעזור זה יהיה רק בגלל העובדים ולא בגלל הבעלים.

אבישי ברוורמן: מוטי, כל כך הרבה אנשים פה מכירים אותך ואת העובדים.

אבישי ברוורמן: כשאתה מדבר, אתה מדבר מהלב, העיניים שלך בורקות.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה את כל מה שצריך לעזור לך ולחבריך.

אבישי ברוורמן: אנחנו פותחים את הדיון.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': קודם כל ולפני הכול.

שלי יחימוביץ': מוטי, אני מלווה אותך ואת המפעל כבר 3 שנים.

שלי יחימוביץ': אני ממש רוצה לשבח ולהביע את ההערכה שלי.

שלי יחימוביץ': אתה עושה ומעל ומעבר למה שראש ועד צריך לעשות.

שלי יחימוביץ': הדמעות והקול החנוק כאן זה רק קצה קצהו של הקרחון כי אני יודעת שאתה מבצע מהלכים – אני לא בטוח שיש יו"ר ועד שמסוגל לבצע אותם.

שלי יחימוביץ': אתה מגיע לכל מקום, מפעיל את כל מי שאפשר, אם זה במכרזים שאתה דואג שיגיעו למפעל.

שלי יחימוביץ': כל בעלים היו צריכים להצדיע לך ולהגיד לך תודה על הפעילות שלך.

שלי יחימוביץ': אתה יודע שאני יודעת על מה אני מדברת, כולל לספק עבודה למפעל.

שלי יחימוביץ': כפי שנאמר, למרות שאנו ע דים לקריסה כלכלית, אנחנו לא מדברים כאן על עוד מפעל.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על מפעל שברגע שהוא ייסגר חצור פשוט תתמוטט ותתפרק.

שלי יחימוביץ': זה מפעל שמחזיק את חצור.

שלי יחימוביץ': עוד לא אמרתי מילה כל הכפרים הערביים שמסביב, שגם משתתפים בעבודה.

שלי יחימוביץ': הם אפילו לא יושבים במפעל.

שלי יחימוביץ': מביאים להם את המשאיות עם האשכוליות כדי שיקלפו את הקליפה הדקה של האשכוליות למוצרי איכות של המפעל.

שלי יחימוביץ': מדובר ב-1,000 איש מסביב שהמפעל הזה מפרנס.

שלי יחימוביץ': הדבר הכואב ביותר הוא שזה מפעל שיש לו זכות קיום.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא מדברים על מפעל שאין יותר ביקוש למוצרים שלו או שהיבוא יותר זול.

שלי יחימוביץ': לא, זה מפעל שצריך להתקיים בארץ, ניזון על תוצרת חקלאית של הארץ ומפרנס עיירה שלמה ואת כל מה שמסביבה.

שלי יחימוביץ': זאת לא גזירת גורל שהוא ייסגר.

שלי יחימוביץ': אין סיבה שהוא ייסגר.

שלי יחימוביץ': זה מפעל טוב.

שלי יחימוביץ': עודד, לא אמרת, אבל כשלעצמו זה מפעל שהוא כן רווחי.

שלי יחימוביץ': הוא סוחב עליו את קפולסקי את ריצ' ואת כל מיני הדברים האחרים והם משלמים את המחיר.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שהבנקים עשו מעל ומעבר ואני יודעת שגליה מאור התגייסה גם בסיבוב הקודם, לתת אורך נשימה לבעלים.

שלי יחימוביץ': הבעלים לא מעניינים אותי.

שלי יחימוביץ': הם עשו המון שגיאות ויש לי המון דברים לומר עליהם.

שלי יחימוביץ': יש לי דברים לא טובים להגיד על הבעלים אבל אני לא ארחיב כאן.

שלי יחימוביץ': הם מעניינים אותי כקליפת השום.

שלי יחימוביץ': אבל מה עם העובדים?

שלי יחימוביץ': אלוהים אדירים, אמר כאן עופר כמה עולה לייצר מקום עבודה.

שלי יחימוביץ': כמה יעלה אחר כך לשלוח אותם להשמה בתכנית ויסקונסין, לשלם להם אבטלה, לטפל בילדים שלהם בלשכות הרווחה?

שלי יחימוביץ': זה מטורף לחלוטין.

שלי יחימוביץ': כמדינה, אנחנו צריכים לקחת אחריות.

שלי יחימוביץ': בכל זאת אני פונה לנציגי דיסקונט ולאומי.

שלי יחימוביץ': אתם ידועים כמי שרוצים לתרום לחברה ולהצטייר כמי שמסייעים לחברה בכל מיני מבצעים למיניהם מתוקשרים היטב.

שלי יחימוביץ': הנה ההזדמנות שבה אתם יכולים לעזור ולהציל ולסייע לגורלם של העובדים ושל החקלאים, לפלח גדול באוכלוסיה.

שלי יחימוביץ': עוד מאמץ אחד קטן ועוד הליכה לקראתם.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שאתם יכולים ואני יודעת שהאינטרס שלכם זה לשמור את המפעל כעסק חי.

שלי יחימוביץ': אבל, אנא, תערבו בכל המהלכים החל מעכשיו גם את העובדים.

שלי יחימוביץ': אל תשאירו אותם בצד.

שלי יחימוביץ': הם לא סרח עודף, הם העיקר ולא התפל.

שלי יחימוביץ': הם לא משהו שאפשר להיפטר ממנו.

שלי יחימוביץ': בשבילם אנחנו כאן ואנחנו גם נתגייס בשבילכם.

שלי יחימוביץ': אנחנו נפנה לממונה על ההגבלים העסקיים כדי שתתגמש ושיהיה אפשר להכניס את השותף הנוסף, אבל אתם חייבים ללכת לקראתם ולהפוך אותם לחלק בלתי נפרד מהמהלכים.

שלי יחימוביץ': אגב, הם יעזרו לכם.

שלי יחימוביץ': הם גם ישמרו על הבעלים שלא יעשו שטויות.

שלי יחימוביץ': להם יש את האינטרס הגדול ביותר שהדבר הזה ימשיך לפעול.

שלי יחימוביץ': אנחנו נלך איתכם יד ביד אבל תשתפו אותם ותשתפו אותנו.

שלי יחימוביץ': נעשה כל מה שאנחנו יכולים.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא יכולים הרבה, אנחנו יכולים במשהו.

שלי יחימוביץ': מילה אחת על התכנית של עופר עייני.

שלי יחימוביץ': ברור שאנחנו מדברים כאן על מיקרו קוסמוס, למרות שכאן הוא יותר קריטי מאשר מפעלים אחרים.

שלי יחימוביץ': זאת פעם שניה שעופר בא לכאן ומציע תכנית שהיא מאוד טובה ומקובלת על המעסיקים.

שלי יחימוביץ': אנחנו כבר מקבלים כמובן מאליו שמעסיקים מקבלים תכניות של ההסתדרות - - -

עופר עייני: האמת, עוד לא דיברתי עם המעסיקים אבל אני מבטיח שאני אצליח לשכנע אותם.

עופר עייני: לקחתי את זה על עצמי, עדיין לא התייעצתי עם חבריי בהסתדרות.

עופר עייני: בדרך לפה אני שובר את הראש מה עושים.

ראובן ריבלין: הוא נאה דורש נאה מקיים.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, עופר מביא לנו פעם שניה תכנית ליציאה לחופשה ללא תשלום, שכן יקבלו את הזכויות מהמעסיקים, עם ההשתתפות של המדינה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': השותפות של המעסיקים היא בכלל לא מובנת מאליה.

שלי יחימוביץ': מדובר כאן בנס.

שלי יחימוביץ': ההסתדרות והמעסיקים מצליחים להביא ביחד תכניות שהן טובות, הגיוניות, והעלות שלהן למשק יותר נמוכה מהפיטורים.

שלי יחימוביץ': העובדה שבסופו של דבר זה נתקע מול קיר אטום זה דבר שכואב הלב עליו.

שלי יחימוביץ': ההצעה הזאת כל כך קונקרטית וקלה, למדינה אין עלויות.

שלי יחימוביץ': למה שלא נתגייס עכשיו ערב הבחירות ונריץ אותה בכל הכוח בחקיקה?

שלי יחימוביץ': דווקא בגלל שזה ערב בחירות נראה שאנחנו מוכנים להתעלות על הכול ולהריץ אותה יחד.

שלי יחימוביץ': אם דרושה חקיקה, אז נתכנס ונעשה את החקיקה.

שלי יחימוביץ': בואו נניע את זה יחד כוועדת כספים.

שלמה מולה: אדוני היושב, תודה לך על הדיון.

שלמה מולה: תודה ליושב ראש ועד העובדים ולראש המועצה.

אבישי ברוורמן: כשמוטי התקשר בלילה, אי-אפשר היה לעמוד בפניו.

שלמה מולה: אני חושב שעשית מעשה חסד.

שלמה מולה: קודם כל אני מסרב לקבל את העובדה שהמפעל צריך לשאת על גבו כל החובות שיש לחברה במקומות אחרים ושלא עושים דיפרנציאציה.

שלמה מולה: כשאתה בא לדון בעובדים ובחובות של חברה כזאת או אחרת – כחברי כנסת, יש לנו אחריות גם בדרישה שלנו בממשלה להיות שותפה ואנחנו יכולים לעשות צדק רק כאשר הנתונים יהיו בידנו.

שלמה מולה: אני רוצה לפנות למנכ"ל התמ"ת.

שלמה מולה: אני חושב שזה תפקידכם וחובתכם.

שלמה מולה: עם כל הכבוד ליו"ר עופר עייני, שמציע פיתרון למשבר, הייתי רוצה לראות שדווקא אתם מבקשים ממנו לבוא ולהיות שותף.

שלמה מולה: משרד התמ"ת אחראי על הפריפריה.

שלמה מולה: איפה ערבות המדינה והאחריות שלכם?

שלמה מולה: לא להגיע לנקודה שהולכים לבית המשפט כדי לפרק אותו.

שלמה מולה: יש פה 800 עובדים שמתפרנסים.

שלמה מולה: פה מדובר בהתנגשות של תפיסות שלנו כחברה.

אבישי ברוורמן: כל פעם שאתה נותן את הנאומים האלה אני מזכיר לך שאתה יושב בקדימה.

שלמה מולה: בסדר גמור.

שלמה מולה: יש משרד התמ"ת שהוא שותף.

שלמה מולה: בכלל, אני לא רוצה לערב פוליטיקה.

אבשלום וילן: בוא נגיד הפוך.

אבשלום וילן: אם כל קדימה היו בהשקפת העולם הכלכלית של שלמה, היינו מסודרים.

שלי יחימוביץ': הוא לא במפלגה הנכונה.

שלמה מולה: אני רוצה לבקש ממנכ"ל התמ"ת.

שלמה מולה: האם אתם יכולים לתת ערבות לתקופת המעבר?

שלמה מולה: המנכ"ל החדש אומר שהוא רוצה לבנות תכנית הבראה.

שלמה מולה: אנחנו נפנה גם אל הבנקים.

שלמה מולה: כל עובד שמגיע לעבודה יידע שלא סוגרים את המפעל מחר בבוקר.

שלמה מולה: מה הוא יעשה?

גבי מיימון: רק לידיעה, המוסמך היחיד במדינת ישראל לתת ערבויות בשם המדינה הוא החשב הכללי.

שלמה מולה: אז תציעו.

שלמה מולה: תביאו את האוצר.

ראובן ריבלין: אפשר לעזור הרבה לפני כן.

שי חרמש: אל תתחיל עם זה כי מחר יהיו עוד 150 כאלה.

יצחק זיו: יש לי הרגשה מאוד לא נעימה.

יצחק זיו: אני מסתכל על הבנקים כי הם חלק מהמאמצים לסגירת המפעל.

יצחק זיו: סליחה שאני אומר את זה.

יצחק זיו: עצם העובדה שהם היו חייבים להגיע לכונס נכסים, אני לא יודע אם זה בתום לב.

יצחק זיו: יכול להיות שיש מישהו מאחריהם שרוצה לקנות את המפעל וזה הדבר שמפחיד אותי.

יצחק זיו: אם הבנקים לא היו הולכים לכיוון הזה הייתי מאמין להם יותר.

יצחק זיו: כרגע אני לא כל כך מאמין להם.

יצחק זיו: הם רוצים כונס נכסים כי יש מישהו בגב שלהם שרוצה לקנות את המפעל כי המפעל הזה ריווחי.

יצחק זיו: כולנו יודעים שהוא ריווחי.

משה אינגביר: זאת השמצה חסרת בסיס.

יצחק זיו: מותר לך להעיר, אין דבר, אבל זאת דעתי.

שלי יחימוביץ': במקרה הזה אני מוכרחה להגן על הבנקים באופן חריג וחד פעמי.

שלי יחימוביץ': הם באמת רוצים את המפעל הזה חי ומתפקד, זה אינטרס שלהם.

יצחק זיו: אבל מה שהם עושים בשטח, זה לא בדיוק הכיוון.

יצחק זיו: אני חוזר ואומר.

יצחק זיו: המפעל הזה ריווחי, יש כאן ניהול שהוא בעייתי.

יצחק זיו: זה הכיוון שצריך ללכת.

יצחק זיו: לתת ולעזור.

יצחק זיו: לפני 10 ימים הייתי אצל ראש המועצה והוא כבר צפה את מה שקורה.

יצחק זיו: הוא כבר ראה את זה.

יצחק זיו: הוא אמר לי: "תעשו כל מה שאפשר כדי שהמפעל לא ייסגר, כי זה גזר דין מוות לישוב".

אבשלום וילן: אין ספק שצריך להגיע לתכנית הבראה כי האלטרנטיבה היא הרבה יותר קשה.

אבשלום וילן: אני לא רואה איך היום בנק לאומי ודיסקונט שעשו מעל ומעבר, ממשלת ישראל וכל הגורמים – קודם התקיים כאן דיון של שעתיים.

אבשלום וילן: בלי הרבה דמגוגיה, איפה שמגדלים את הגזר הגמדי זה בדיוק איפה שנחטף גלעד שליט.

אבשלום וילן: נאמר פה בדיוק מה המשמעות של סגירת המפעל בחצור.

אבשלום וילן: אם הייתי רואה נתונים שהמפעל איננו ריווחי – יש פה בעיית מימון, שלא בפעם הראשונה.

אבשלום וילן: הבנקים כבר הלכו פעם אחת להסדר.

אבשלום וילן: במצב הנוכחי של מדינת ישראל אין ברירה אלא ללכת להסדר נוסף.

אבשלום וילן: כולם צריכים לתת כתף.

אבשלום וילן: לא הוצגו פה התנאים, לא הוצג פה שום דבר.

אבשלום וילן: בפעם הקודמת היה לי "אינסידנט" עם אינגביר ואחר כך קיבלתי טלפונים משני היו"רים של בנק לאומי שאמרו: "אנחנו לא פחות פטריוטים מכם.

אבשלום וילן: אנחנו לא נעמוד במצב שנגיד מול ועדת הכספים שכל מה שמעניין אותנו זה הרווח.

אבשלום וילן: לא, גם לנו יש אחריות לאומית".

אבשלום וילן: אני לוקח את המשפט הזה כפשוטו ולכן אני מאמין שצריך להושיב את כל הצדדים כדי למצוא פיתרון.

אבשלום וילן: הבעיה תלויה במימון ובפריסתו וגם במחיקת חלק ממנו.

אבשלום וילן: אם זה יקרה, אפשר יהיה להגיע להסדר.

ראובן ריבלין: אני מזהיר את עצמי כאשר אני הולך לתמוך באופן אישי, אם כי לא מערכתי, בתכניתו של יושב ראש ההסתדרות.

אבישי ברוורמן: אתה לא חבר הסתדרות?

ראובן ריבלין: במקרה לא זכיתי אף פעם להיות חבר הסתדרות כי תמיד הייתי עצמאי.

ראובן ריבלין: יש לי גישה חברתית כלשהי בגלל שאני ירושלמי אבל אני מוכרח לומר שאף פעם לא למדתי להיות פטרון אז אף פעם לא יכולתי להיות סוציאליסט.

ראובן ריבלין: אני באמת חושב שהתכנית חשובה ביותר.

ראובן ריבלין: אני מזהיר את עצמנו שאסור לקבוע תכניות כלליות שיוצאות מנקודה פרטית.

ראובן ריבלין: אז קודם כל לגבי הנושא הפרטי.

ראובן ריבלין: בהחלט אני מקבל את דבריו של חבר הכנסת זיו, לא מתוך האשמה.

ראובן ריבלין: כפי שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, לא צריך לחשוד בכשרים.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, הדבר הזה יכול להביא לידי מצב שבו רוצים להתחכם.

ראובן ריבלין: דווקא בקפיטליזם, כמה שיותר גרוע יותר טוב.

ראובן ריבלין: הממונה על ההגבלים העסקים, אשר בדרך הטבע לא תאשר מהלך כזה, תאשר את העניין אם באמת יבואו העובדים ויזעקו זעקה.

ראובן ריבלין: כל מה שאני יכול לעשות זה להזדהות איתם באופן מוחלט.

ראובן ריבלין: ביקור חולים היה דוגמה.

ראובן ריבלין: יש מקום שבו יש מפעל שיש לו עיר.

ראובן ריבלין: לביקור חולים היה מפעל בן 160 שנה שהעובדים נתנו שם את כל חייהם ואי-אפשר היה לזרוק אותם משם.

ראובן ריבלין: המדינה רצתה לשמר איזו מערכת שלא היתה יכולה לעלות בקנה אחד עם זכויותיהם של עובדים, היא היתה חייבת להתערב.

ראובן ריבלין: צריך לברך את השר הירשזון שבאמת נתן לנו, לשלי, לג'ומס, לליצמן ולי את הגיבוי והצלחנו להביא להישג.

ראובן ריבלין: אני חושב שאפשר להציל את המפעל הזה אבל צריך להיזהר בזהירות רבה שלא ינצלו אותנו כדי להשיג הישגים שהם לא היו יכולים להשיג בדרך רגילה.

ראובן ריבלין: אני לא מאשים את הבנקים וודאי לא את החקלאים.

ראובן ריבלין: נדמה לי שיש פה איזה כשל שצריך ואפשר לעזור.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר שכתוצאה מהדיון הזה נראית בעיניי מאוד תכניתו של יו"ר ההסתדרות, כתכנית מרחיקת לכת שתהווה בסיס לעזור לפריפריה.

ראובן ריבלין: אני שמח שגם משרד המסחר והתעשייה שותף לה.

ראובן ריבלין: אני מתחייב להביא את זה למקומות שבהם אני משתתף בהחלטות ובדיונים כדי לתמוך בעניין הזה, גם לעתיד לבוא, אם תהיה לנו איזו השפעה על המערכת.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לסכם בשלושה משפטים.

אבישי ברוורמן: אני מודה למוטי, ליונה, לשמעון סויסה, לכל החברים, לנציגי הבנקים, למנכ"ל, כמובן ליושב ראש ההסתדרות ולמנכ"ל משרד המסחר והתעשייה ולכל הגופים.

אבישי ברוורמן: בשבוע הבא נקיים דיון בנושא הפרטי.

אבישי ברוורמן: נקבל דיווח מה מתקדם בנושא “פרי הגליל”.

אבישי ברוורמן: במקביל, אבדוק מול הממונה על ההגבלים העסקיים, האם זה ייהרג ובל יעבור או שאפשר להגיע לפיתרון בעל משמעות.

אבישי ברוורמן: יש פה הרבה רצון טוב.

אבישי ברוורמן: ברור לכולם שאסור לתת ל"ויטה פרי הגליל" להיסגר כי זה גזר מוות לחצור.

אבישי ברוורמן: בנימת הדיבור של מר אינגביר יש רצון טוב.

אבישי ברוורמן: אנחנו ממליצים שתתכנסו לקראת פיתרון.

אבישי ברוורמן: אנחנו נקיים דיון ודיווח בשבוע הבא.

אבישי ברוורמן: לגבי הנושא במקרו.

אבישי ברוורמן: אמר יושב ראש ההסתדרות ובצדק, “פרי הגליל” כמשל.

אבישי ברוורמן: השנה הבאה תהיה שנה קשה מנשוא.

אבישי ברוורמן: ייסגרו פה הרבה מאוד מפעלים ולכן אני חושב שביוזמה שהוא הציג יש הרבה מאוד מהתבונה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שחבל שבגלל מערכת הבחירות, בגלל אוזלת ידו של משרד האוצר, שבעצם כבר מחכה לממשלה הבאה, אנחנו מפסידים שבועות ואולי חודשים ובתקופה שלאחר מכן המחיר יהיה קשה מנשוא.

אבישי ברוורמן: לכן אני מסכים לדון בהצעה, לדאוג שיהיה מנגנון שיפקח על אותה קרן ושיהיו בה כל האנשים המקצועיים מכל המערכות כדי למנוע את הסיכון המוסרי, שבו מפעלים כושלים ממילא יתפסו טרמפ על המערכת הזאת.

ראובן ריבלין: או ישיגו הישגים בגלל כשלים פוליטיים.