ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 696, 2009-01-28 12:00

יצחק לוי: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יצחק לוי: על סדר היום תקנות זכויות נפגעי עבירה.

יצחק לוי: בבקשה.

אפרת רוזן: מדובר בתקנות זכויות נפגעי עברה בתיקון לעניין תקנה 15 שמיישמת את סעיף 17 לחוק שעניינו הסדרי טיעון.

אפרת רוזן: תיקון מס' 5 לחוק זכויות נפגעי עברה, זו היתה הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת מיכאל איתן, וזה אושר לא מזמן במליאת הכנסת.

אפרת רוזן: הוא תיקן את החוק בשלושה מישורים עיקריים; הוא קבע שמלבד הזכות שכבר היתה לנפגעי עברות מין או אלימות חמורה להביע עמדה על עניין האפשרות שיהיה הסדר טיעון עם הנאשם, נוספו לכך מספר זכויות: גם הודעה באפשרות להביע עמדה לעניין פרטיו של הסדר טיעון שמתגבש עם אותו נאשם, גם הודעה נוספת לעניין חלק מנפגעי העברות באלימות ומין חמורה, הודעה נוספת לגבי פרטיו של הסדר טיעון שכבר התגבש עם הנאשם, עובר לחתימה ואז מתן אפשרות להביע עמדה בעל פה או בכתב בפני הגורם המאשר, שמאשר את הסדר הטיעון, וכן מתן הוראות לבית משפט לפני שהוא מאשר את הסדר הטיעון לבחון האם אכן מולאו הוראות חוק זכויות נפגעי עברה בעניינו של נפגע העברה.

אפרת רוזן: התקנות האלה באות ליישם את תיקון מס' 5.

אפרת רוזן: אני מציעה שנתחיל לקרוא את התקנות.

אפרת רוזן: קוראת סעיף 1(1).

יצחק לוי: יש הערות?

רותי אלדר: אנו חושבים שיש פה סרבול מסוים, ואנו עוברים לסוף התקנות וחושבים שיש לצרף אותם לתקנה הזו לא להפריד בין הטופס שמופיע בסעיף (ג) בתקנה השנייה לבין התקנה הזו, כי הטופס נועד רק לעמדה בכתב.

רותי אלדר: דבר שני, לא ליצור שתי ערכאות שאליהן עוברת העמדה.

רותי אלדר: אנו חושבים שהעמדה צריכה לעבור ישירות מן המזכירות שאליה הוא מגיש אותה, את העמדה בכתב, אל הגורם המאשר.

אפרת רוזן: החוק קובע גם לעניין הבעת עמדה לעניין האפשרות להגיע להסדר טיעון וגם לעניין הזכות להביע עמדה לעניין פרטים מתגבשים, הוא קובע זכות להביע עמדה בפני התובע.

אפרת רוזן: הבעת העמדה בפני הגורם המאשר היא רק לגבי נפגעי עברות מין ואלימות חמורה מסוימות.

רותי אלדר: הבנתי.

נועה ברודסקי-לוי: אנו חושבים שצריך בסוף התקנה להוסיף שיש חובה על התובע ליידע את הגורם המאשר במילותיו הוא, כשמיידע מתייעץ עם אותו גורם מאשר, אם לקבל את הסדר הטיעון, לגבש הסדר טיעון, שיידע אותו גם בעמדה של נפגע העברה, אחרת הסעיף מתרוקן מתוכן.

נעמה פויכטונגר: הגורם המאשר הוא מונח שהוא ייחודי בתיקון החוק החדש רק בהקשר של העברות המאוד ספציפיות.

נעמה פויכטונגר: המושג הזה, אפילו אם הוא קיים בתוך המערכת כחלק ממנגנון העבודה הפנימי, הוא לא מושג שקיים בחקיקה, כלומר נועה מתייחסת, אם אני מבינה נכון, לתהליך העבודה בתוך הפרקליטות, כשהיא באה לאשר איזשהו הסדר טיעון.

נעמה פויכטונגר: עקרונית, הכתובת של נפגע העברה היא התובע, ואליו אנו מתייחסים גם בחוק וגם בתקנות.

נעמה פויכטונגר: ההנחיות בתוך הפרקליטות, איך מאושר הסדר טיעון באופן שגרתי, עשויות גם להשתנות בהמשך, כך שמבחינת תהליכי העבודה בתוך הפרקליטות או בתוך המשטרה, ברגע שיש לי גורם שהוא המוסמך לאשר את הסדר הטיעון, ודאי שהוא זה שמקבל את העמדה.

יצחק לוי: כל הסדר טיעון מגיע לגורם המאשר.

יצחק לוי: יכול להיות שבמקרים מסוימים התובע הוא זה שמאשר את הדברים?

נעמה פויכטונגר: תלוי בדרגה של התובע.

נעמה פויכטונגר: אבל להתייחס בתקנות לפרוצדורה שהיא עניין פנימי לגמרי, זה לא נכון.

יצחק לוי: האם יכול להיות שהתובע כל כך לא יחשיב את עמדת הנפגעים?

נועה ברודסקי-לוי: הרבה פעמים הדברים נעשים בצורה מאוד מהירה – טלפון שמרים התובע מבית המשפט לגורם המאשר בתוך התביעות.

נועה ברודסקי-לוי: אני רוצה שהוא יגיד במילותיו הוא- -

יצחק לוי: אני רוצה לשאול שאלה משפטית; אם נעגן את זה, זה דבר שהנייר לא סובל אותו מבחינת החקיקה?

נעמה פויכטונגר: המציאות של אופן קבלת ההחלטה במשטרה עשויה להשתנות.

אפרת רוזן: יותר ממה שנעמה אמרה, יש פה בעיה מאוד עקרונית, כי אנו מתייחסים פה להליך שלא מוסדר – לא בחקיקה ולא בתקנות, ואז אנו מתייחסים אליו בדרך עקיפה לגבי חובת התובע- -

יצחק לוי: את מוסיפה הליך שלא קיים בחקיקה – הוא קיים בפועל.

יצחק לוי: את רוצה כאן להוסיף הליך שבדרך כלל- -

אפרת רוזן: עצם ההליך של אישור הסדר טיעון בידי גורם מאשר הוא לא הליך שקבוע בשום מקום חוץ מאשר בהנחיות פנימיות של הגוף המינהלי, ולכן אי אפשר לחייב תובע להביא את עמדת הנפגע בפני מי ש - החוק כלל לא מחייב אותו לפנות אליו לקבל את האישור.

אפרת רוזן: אף אם ראוי להסדיר את זה בחקיקה ראשית, ואני חושבת שרוב האנשים פה בגלל שרוצים להסדיר את הנושא של הסדרי טיעון, מסכימים שראוי להסדיר את זה בחקיקה ראשית, כללי מינהל ציבורי תקין חלים על התובע- -

יצחק לוי: ההערה שלך באה בעקבות זה שאת חושבת שיש תובעים שלא מיידעים את הגורם המאשר, כאשר יש עמדה של הנפגעים?

נועה ברודסקי-לוי: אני לא רוצה להטיל רבב באף אחד, אני לא יודעת אם תובע שמתקשר- -

יצחק לוי: מה שאומרים כאן, זה שזו לא הסדרה נכונה בתקנה הזו.

יצחק לוי: אם רוצים להסדיר את זה, צריך להסדיר את זה בדרך אחרת - או בהנחיות הפנימיות או, כאשר יוסדר כל נושא של הסדר טיעון בחקיקה, אז אולי שם.

נעמה פויכטונגר: למיטב ידיעתי, אם איני טועה, ועדת נאור לסדר דין פלילי דנה בנושא הסדרי טיעון במטרה כן להגיע להסדרה.

נועה ברודסקי-לוי: דווקא מבחינה משפטית אני רואה את המשמעות של סעיף 17 כאילו המילה "תובע" – זאת היתה הכוונה מלכתחילה, שהתובע שמקבל את ההחלטה הוא יהיה זה ששומע את עמדת הנפגע.

נועה ברודסקי-לוי: המטרה שלי זה שאותו תובע שמקבל את ההחלטה יידע מה עמדת הנפגע.

נעמה פויכטונגר: אין ויכוח שמי שמקבל את ההחלטה צריך לראות את העמדה.

אילן שלמה סלומון: זה עניין להנחיות פנימיות, והתביעה המשטרתית, לעניין איך מגיעים להסדר טיעון ואיך מאשרים- -

יצחק לוי: הבנתי.

יצחק לוי: אני רוצה לשאול, מישהו יכול לומר שהוועדה מבקשת לבדוק את הכללת היידוע- -

ענת אסיף: בפרקליטות כך זה נעשה.

יצחק לוי: אני מבקש מהפרקליטות, מהמשטרה לכלול בהנחיות הפנימיות את הבקשה הזו, שהתובע יתייעץ עם הגורם המאשר, ליידע אותו בעמדה של הנפגעים.

יצחק לוי: זה הכל מובן מאליו.

יצחק לוי: אם זה כבר נמצא בהנחיה, בסדר.

יצחק לוי: אם זה לא נמצא בהנחיה, תשימו- -

אילן שלמה סלומון: ועדת נאור סיימה לדון בעניין.

יצחק לוי: יש לך הנוהל פה?

אילן שלמה סלומון: יש שני סעיפים, יש סעיף מיוחד שמתייחס לנפגע העברה – בין היתר על התובע לוודא שהסדר הטיעון מביא בחשבון את מידת הנזק הגופני והנפשי שנגרם לקורבן העברה.

אילן שלמה סלומון: לצורך כך חובה לברר ככל שניתן מה מצבו של קורבן העברה וכו', ויש גם המשכים- -

יצחק לוי: זה לא מה שדובר כאן.

יצחק לוי: אני רוצה לסכם את הדיון הזה; אני עדיין מבקש לכלול בהנחיות הפנימיות הנחיה שאומרת, שכשהתובע בא לפני הגורם המאשר, שהוא יידע אותו בעמדת נפגע העברה.

יצחק לוי: כל מה שאמרת נכון, אבל יכול להיות שלנפגע העברה יש עמדה, הוא הציג אותה, אז שהעמדה הזו תגיע לגורם המאשר.

יצחק לוי: נעשה את זה בהנחיות הפנימיות ולא נעשה את זה בתקנה.

יצחק לוי: אנו ממשיכים הלאה.

אפרת רוזן: קוראת סעיף 1(2)(ב).

אפרת רוזן: הסדר טיעון "המתגבש" – יש להחליף ל"שהתגבש".

יצחק לוי: הערות לסעיף הזה, בבקשה.

לרה צינמן: ההערה שלי לגבי המגבלה של 14 יום; אמנם נאמר לי שבפרקטיקה זה אולי לא מוגבל ל-14 יום, אך זה מה שכתוב.

לרה צינמן: אני מדברת על משפחת נרצח שפתאום נוחתת על בני המשפחה ידיעה קשה מאוד על הסדר טיעון.

לרה צינמן: הם חשבו שמוגש כתב אישום, והם צריכים גם התייעצות בתוך המשפחה, הם זקוקים להתייעצות חיצונית עם גורם מלווה בעניינים משפטיים, ותוך 14 יום זה מגבלה שתהיה מאוד קשה ועלולה להביא להחלטה לא שקולה שגם תזיק למשפחה.

יצחק לוי: יכול להיות שאם הרבה זמן יעבור, יהיו ראיות אחרות וכן הלאה.

יצחק לוי: במקומכם הייתי אומר: תסגרו את זה לשבעה ימים, כי הדברים האלה דינאמיים.

יצחק לוי: אני גם משפחה שכולה.

יצחק לוי: מכיוון שאם אנו רוצים להשפיע, אנו רוצים להיות בתמונה מהרגע הראשון.

יצחק לוי: הדברים הם דינאמיים.

יצחק לוי: לא יחכו לעמדה שלכם, שלנו כדי להמשיך להידבר ולגלגל את הדברים.

יצחק לוי: לכן ההשפעה שלנו, אם אנו רוצים שתהיה השפעה, היא צריכה להיות מהרגע הראשון.

יצחק לוי: אני חושב ש-14 יום, אנו מפסידים את הרכבת.

יצחק לוי: זה מצב לא קל ובעייתי, אך צריך להתאמץ ולגבש עמדה, כי המשטרה לא תחכה עם זה.

לרה צינמן: מהיכרותי עם רוב המשפחות, זו משימה קשה מאוד.

לרה צינמן: בדרך כלל רוב המשפחות מתנגדות להסדרי טיעון.

יצחק לוי: אז גמרת את התשובה.

לרה צינמן: אבל הם צריכים גם לנמק, ולשם כך הם צריכים לגייס סיוע משפטי.

נעמה פויכטונגר: דווקא בעברות החמורות ביותר, לרבות עברות הרצח וההריגה, אם תשימו לב בתקנות, הרי החוק נתן לנפגע העברה את הזכות גם לבחור, להופיע בעל פה להבעת עמדתו, וההופעה בעל פה לא הוגבלה ל-14 יום.

נעמה פויכטונגר: כתוב היום בתקנות שתוך 14 יום נפגע עברה בעברות האלה צריך להודיע לפרקליטות שהוא מעוניין בפגישה, ואז הפגישה מתואמת אתו.

נעמה פויכטונגר: ממילא זה במועד שנוח לו.

נעמה פויכטונגר: נכון שזה רק לעברות החמורות ביותר.

יצחק לוי: זה לא משמע מהנוסח.

יצחק לוי: תוך 14 יום הם צריכים לגבש עמדה.

נעמה פויכטונגר: הם צריכים להודיע שהם מעוניינים בפגישה.

נעמה פויכטונגר: דבר אחר שאנו צריכים להזכיר כאן, שבחלק גדול מהתיקים הנאשם הוא גם עצור, וכל הארכה של המועד הזה משפיעה ממילא על הזכויות של הצד השני.

נעמה פויכטונגר: בכל מקרה יש לזכור שיש לנו פה גם המילוט הזה – אלא אם כן הודיע...

נעמה פויכטונגר: אפשרות לעשות כאן במועד אחר ובדרך אחרת.

נעמה פויכטונגר: אני בטוחה שכשיש מקרה מיוחד שבאמת מצריך התחשבות מיוחדת בתאריכים, אפשר לנהל על זה דיאלוג.

יצחק לוי: אני תומך בהשארת 14 יום, אני חושב שזה מאוזן, ויש פה חלופות שאפשר להאריך.

לרה צינמן: אולי צריך לנסח את זה איכשהו.

לרה צינמן: אני לא הבנתי.

יצחק לוי: גם אני בהתחלה לא הבנתי.

יצחק לוי: כשקראתי בפעם השלישית, הבנתי.

יצחק לוי: לשון של משפטנים - לא מספיק לקרוא פעם אחת.

לרה צינמן: גם אני קראתי יותר מפעם אחת.

יצחק לוי: יש עוד הערות?

רותי אלדר: אני לא מבינה למה הסיפא של סעיף (2) לא מצטרף לסעיף (1)?

רותי אלדר: ולמה זה צריך לעבור דרך התובע?

רותי אלדר: למה המזכירות לא תעביר את זה ישירות לגורם המאשר?

יצחק לוי: כי התובע מנהל את התיק, לא הגורם המאשר.

ענת אסיף: התיק נמצא אצל התובע.

ענת אסיף: מגיע פקס למזכירות הפרקליטות, הפרקליטות בודקת איפה התיק, לוקחת את הפקס לתוך התיק שהתובע שהתיק הוא שלו ושמכיר אותו הכי טוב, קודם כל יראה את המכתב הזה, ואז מתקדמים עם זה לגורם המאשר.

ענת אסיף: הגורם המאשר לא יישב עם הנפגע לבד, בלי הפרקליט שמנהל את התיק ומכיר אותו הכי טוב.

רותי אלדר: הרעיון הוא לתת את האמצעי הזה ללא תיווך.

יצחק לוי: אני חושב שהעניין הזה של סדר הסעיפים, נשאיר את זה לכותבים.

יצחק לוי: אני רואה הגיון מסוים במה שאת אומרת ורואה הגיון מסוים בצורה שבה זה כתוב, אך אנו לא נסחים - אנו מדברים על תכנים, והניסוח יהיה ניסוח.

יצחק לוי: לגבי העניין השני, ברור שזה צריך לבוא בפני התובע.

יצחק לוי: למה זה לא יעבור דרך התובע?

יצחק לוי: אני מתאר לעצמי שגם בעל פה, כשכתוב הגורם המאשר, התובע נוכח שם.

יצחק לוי: התובע הוא בורג מאוד מרכזי בעניין, כי הוא מטפל בתיק.

יצחק לוי: אי אפשר לדלג עליו.

יצחק לוי: אי אפשר שמסמך כתוב יגיע לגורם המאשר, והתובע לא יידע ממנו.

רותי אלדר: הרעיון היה ליצור מנגנון ביקורת על החלטות התובע.

יצחק לוי: מנגנון הביקורת הוא בדיוק כך, שהחוק קובע שזה מגיע לגורם המאשר, אבל זה לא מנטרל את התובע מלבוא ולראות את העניין ולהעיר את הערותיו.

יצחק לוי: זה בסדר.

מנחם בן-ששון: יש לי הערה לסדר; אני רוצה לומר לחברים מסביב לשולחן, חלק מהסוגיות, בשתי הדקות שהייתי, היה לי דז'ה וו, כי ישבנו שעות.

מנחם בן-ששון: אי אפשר לגלגל חזרה באמצעות התקנות את מה שהגענו אליו בסיכום.

יצחק לוי: אני מסכים אתך תיאורטית.

יצחק לוי: מעשית, בכנסת כל הזמן חוזרים.

אפרת רוזן: קוראת סעיף 1(2)(ג).

יצחק לוי: זה מאזן את עניין הבעל פה.

אפרת רוזן: קוראת סעיפים 1(2)(ד), (ה).

נועה ברודסקי-לוי: לדעתי, חסרה פה תקנה נוספת; יש שתי עברות שהוחרגו למעשה, 192 ו-382 לחוק העונשין, שבהן, לדעתי, צריכה להיות תקנה שמחייבת את חוקר המשטרה ליידע את נפגע העברה שברצונו יהיה להביע עמדה בעתיד לעניין הסדר טיעון - להגיד מראש שהוא מעוניין בכך.

נועה ברודסקי-לוי: זה חשוב, אחרת זה לא ימומש.

נועה ברודסקי-לוי: נפגעי עברה לא יודעים את זה, הם לא יודעים שהם צריכים לבקש שיודיעו להם על הסדר טיעון.

נועה ברודסקי-לוי: כאמור, מדובר בעברות 192 ו-382 לחוק העונשין, עברות של איומים ועברות של אלימות בתוך המשפחה.

נועה ברודסקי-לוי: אלה עברות שהוחרגו בחוק העיקרי, כך שרק אם נפגע עברה מבקש שיודיעו לו על הסדר טיעון, אז יידעו אותו.

נועה ברודסקי-לוי: אני אומרת, שיידעו אותו שהוא צריך לבקש, שיידעו אותו על היכולת.

אריאל זיסל: אנו בהחלט חושבים שצריך ליידע את אותם נפגעי העברות המוחרגות בדבר הזכויות שלהם.

אריאל זיסל: חשבנו שנכליל את זה כבר לתוך הטופס שמקבל אותו נפגע עברה כשהוא מגיש את התלונה במשטרה, תהיה הערה שתבהיר לו שאם הוא יהיה מעוניין להביע עמדה באשר לפרטי הסדר הטיעון- -

מנחם בן-ששון: חשוב שתכניסו את זה למערכת של המנע.

רותי אלדר: הוא צריך לקבל בכלל את המידע במערכת מנע.

יצחק לוי: אני חושב שאפשר לקבל את זה.

יצחק לוי: נקבל שלגבי שתי העברות האלה שהוזכרו כאן, המנויות ב-17(ב) לחוק, אנו מוסיפים, שתהיה חובת יידוע בעת הגשת התלונה או מועד אחר שייקבע בנהלים - תהיה חובת יידוע על האפשרות להודיע לתובע שהוא רוצה להביע עמדה בקשר להסדר טיעון – תנסחו את זה.

ענבר יחזקאלי-בליליוס: בהקשר של המועד, ככל שהמועד מאוחר יותר, כלומר ככל שהתובע הוא זה שיבדוק את העניין מחדש ולא החוקר בשלב המשטרתי - כשמגיע נפגע להגיש תלונה במשטרה, הוא עוד לא יודע מה הוא רוצה בכלל, ורק כשהדברים מתקדמים, כבר יודעים על הגשת כתב אישום, נכון יותר- -

יצחק לוי: המשטרה תקבע את זה בנהלים.

יצחק לוי: המשטרה יכולה לקבוע גם מועד אחר.

יצחק לוי: או במועד הזה או במועד אחר, שייקבע בנהלים של המשטרה או של הפרקליטות.

יצחק לוי: סיימנו את התקנות.

אפרת רוזן: יש טופס 6, לפי תקנה 15(ד).

יצחק לוי: יש למישהו הערות לטופס?

נועה ברודסקי-לוי: חשוב להבהיר על גבי הטופס מתי נפגע העברה צריך להגיש אותו.

נועה ברודסקי-לוי: צריכה להיות הערה, שהם יוכלו להגיש את זה כשיודיעו להם על הסדר הטיעון, כשיתגבש.

ענת אסיף: הטופס שקיים היום, הנפגע מקבל כשהוא נמצא בקשר עם הפרקליטות או עם התביעה ואומר שהוא רוצה להביע עמדה, ואז אנו שולחים לו בפקס או במייל את הטופס.

יצחק לוי: אם כך אנו מצביעים על התקנות ועל הטופס יחדיו, עם התיקונים והתוספות.

יצחק לוי: מי בעד?

יצחק לוי: תודה, התקנות אושרו.

מנחם בן-ששון: חברים, שלושתנו נפרדים מכם.

מנחם בן-ששון: היו לי שלוש שנות חוויה מרתקת של העבודה אתכם, גם על החוק הזה.

מנחם בן-ששון: אתם מצויים בעבודה מול הוועדה, לכן אין לכם הפרספקטיבה של מישהו שמגיע מהחזית האזרחית, עד כמה התרומה שלכם, הארגונים השונים שמתווכחים אחד עם השני מסביב לשולחן, עד כמה זו חוויה ציונית או ישראלית מרעננת.

מנחם בן-ששון: לראות איך אנשים בני גיל אחד, עם השכלה דומה, שבאו ממקומות לימוד לפעמים אפילו זהים, מסוגלים לייצג את האינטרס שלנגד עיניהם הוא הראשון במעלה לחברה מתוקנת.

מנחם בן-ששון: תפקידנו הצנוע הוא לנסות להוליך את המהלך הזה.

מנחם בן-ששון: אתם באים מוכנים, הנהגנו את השיטה של משלוח ניירות עמדה מראש, אז יחסית קל להתכונן למפגשים.

מנחם בן-ששון: הקלות הרבה, לאורך כל הדרך, היא תולדה של עבודה מופתית של הצוות של הייעוץ המשפטי של ועדת חוקה, חוק ומשפט, ומי שזכיתי לעבוד לצדה, אפרת, בסוגיות שעבדנו כאן, ואתם יודעים עד כמה חוות דעת מקצועית כזו, אתם יודעים שאתם הולכים על גשר בטוח, יצוק.

מנחם בן-ששון: אלה הדברים שזכיתי ליהנות מהם בשלוש השנים האלה.

מנחם בן-ששון: בשמחה גדולה אני רוצה לציין את שלוש השנים שזכיתי לעבוד אתכם והסבלנות שהיתה לכם, בשעה שהגעתם לדיונים, הבאתם את דבריכם, ערכתם אותם בצורה נבונה.

מנחם בן-ששון: בהרבה מקרים אפילו זכיתם שהחוקים כתובים כמו שאתם רציתם.

מנחם בן-ששון: ואם באיזושהי צורה הרמתי את הקול או נזפתי, אני מניח שזה חריג היה, או לפחות השתדלתי כך.

מנחם בן-ששון: זכיתי לעבוד עם הרב לוי מהיותי בן 10, מהיום שאני מכיר את אשתי.

מנחם בן-ששון: שנינו היינו חניכים שלו בתנועת הנוער, ומדהים עד כמה איכות היא דבר שמשביח עם הגיל.

אפרת רוזן: זה הדיון האחרון שלי בוועדה.

אפרת רוזן: זה די הולם, שהדיון הראשון שלי בוועדה היה עם תמי על תיקון מס' 2 לחוק זכויות נפגעי עברה, זה היה לפני חמש שנים.

אפרת רוזן: עם כולכם עברתי דרך מאוד ארוכה, ואני מודה לכל אחד מכם.

אפרת רוזן: למדתי מכל אחד ואחד מכם.

אפרת רוזן: אני מתנצלת אם היו רגעים של חילוקי דעות, אבל זה תמיד נעשה מתוך רצון להשביח את מה שאפשר להשביח בחקיקה.

אפרת רוזן: זכות גדולה נפלה בחלקי לעבוד אתכם ועם מנחם ועם הרב לוי ועם מיקי בזמנו כיושב ראש ועדה.

אפרת רוזן: תודה.

מנחם בן-ששון: אגב, כמה מתאים שאנו חותמים עם חוק של מיקי.

יצחק לוי: אני רוצה לומר תודה לכל החברים כאן על שיתוף פעולה רב שנים.

יצחק לוי: בשנים שלא הייתי שר, תמיד ראיתי את מרכז עבודתי בוועדת החוקה, וניסיתי כמה שיותר להיות מעורב, תורם, מחוקק ומסייע.

יצחק לוי: לי זה מאוד הוסיף, מבחינה אישית, לא רק הידע אלא גם הקשר עם כל הארגונים והאנשים.

יצחק לוי: יש לי הרבה תודה למנחם, קודם כל על שיתוף הפעולה ועל שהוא אפשר לי להביא כמה נושאים בקדנציה הזו.

יצחק לוי: אפרת, לא אכביר מילים – עובדת מסורה, חכמה, חרוצה.

יצחק לוי: אני מאחל לה הרבה מאוד הצלחה.

יצחק לוי: תודה לכולכם.

ענת אסיף: גם מאתנו ברכות ותודות.

ענת אסיף: כל תקופת העבודה זה הרגיש כמו צוות אחד גדול למרות חילוקי הדעות, שברור שכולם הולכים בדיוק לאותו כיוון ולאותה מטרה ולאותם איזונים קשים לפעמים, אך היה תענוג גדול לעבוד עם הצוות הזה, על כל הפנים הפוליטיים, המקצועיים, המשפטיים.

יצחק לוי: תודה רבה, הישיבה נעולה.