ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 525, 2008-12-30 09:30

מיכאל מלכיאור: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט שאנחנו מקיימים בתיאום עם מנכ"לית משרד החינוך, עם גורמי הביטחון וכמובן עם ראש העיר החדש שאנחנו מברכים אותו ומאחלים לו – כמו שאנחנו מאחלים לכל התושבים כאן ובעוטף עזה – שהוא יהיה ראש עיר של עיר שחיה בשקט, בשגשוג ובפיתוח.

מיכאל מלכיאור: במיוחד אנחנו דואגים לפיתוח החינוך והתרבות של העיר שלך, אבל אנחנו יודעים שאתה לא יכול לעשות זאת כל זמן שכל יום כל התושבים, ובמיוחד הילדים, חיים בחרדה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם מחזקים לא רק את התושבים אלא כמובן גם את כוחות הביטחון במדינת ישראל שיצליחו במשימה שלהם, משימה ראויה וקדושה, ויביאו להפסקת הטרור של הסקאדים, הגראדים והקטיושות על התושבים שחיים באזור הזה, שזכותם לחיות בתוך גבולות מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מקווים מאוד שבמהרה בימינו, ובלי אבדות, המטרה הזאת תושג ושתוכל לתפקד כמו כל ראש עיר בתפקידך החדש.

מיכאל מלכיאור: חשבתי שזה נכון לקיים את הישיבה כאן.

מיכאל מלכיאור: היו כל מיני תגובות של פליאה על כך, אבל אני חושב שזה נכון.

מיכאל מלכיאור: מטרת הישיבה היא לבחון את כל ההיערכות.

מיכאל מלכיאור: יש כאן שיקולים לכאן ולכאן.

מיכאל מלכיאור: קודם כל, המחויבות שלנו היא כלפי התושבים וכלפי הילדים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו ככנסת ישראל נעשה הכל כדי שלא תהיינה מגבלות, תקציבים, היערכות וכוח אדם בתקופה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שגם אחר כך, ביום שאחרי, לא נשכח לעשות זאת.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שזאת גם המגמה של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נבחן את הדברים בפרטים ונשמע על ההיערכות גם מצד כוחות הצבא וההוראות שמגיעות מכוחות הביטחון והמשטרה.

מיכאל מלכיאור: זה כפתיחה כללית לדברים.

מיכאל מלכיאור: כהרגלנו, בהמשך ניכנס לעומק ונדון גם בפרטים.

דוד בוסקילה: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, גבירתי מנכ"לית משרד החינוך, מנהלת המחוז, הגברת יעל גרמן ראש עיריית הרצליה, חברות וחברים שהגיעו לכאן לשדרות.

דוד בוסקילה: ראשית, אני מברך על כינוס הוועדה כאן.

דוד בוסקילה: אני חושב שזה אקט סמלי חשוב מאוד שכנסת ישראל וועדה מבכירי הוועדות של כנסת ישראל יורדת לשדרות בימים האלה.

דוד בוסקילה: יש בזה סוג של אמירה לגבי חוסנו של העם ויש בזה סוג של אמירה גם לגבי חיזוק ידיו של צה"ל שפועל כרגע להשבת השקט לאזור שלנו.

דוד בוסקילה: אגזול מכם רק מספר דקות כדי לומר ששדרות בשמונה השנים האחרונות הפכה להיות סוג של סמל ליכולת עמידה של תושבים.

דוד בוסקילה: 22,700 תושבים שמתגוררים היום בשדרות הם אנשים שבמשך שמונה שנים ידעו חרדות, ידעו תחושות של אי-ודאות, ידעו קשיים שנובעים ישירות מהמצב הביטחוני, ידעו אובדן, ידעו פגיעה בנפש, ידעו פגיעה בגוף והאנשים האלה המשיכו לקבוע את מקום משכנם כאן ולהיות חלק מהריבונות של העם היהודי וזאת עם תחושות של תסכול במשך שנים רבות שאולי התעוררו בליבם של חלק מהתושבים, ואפילו בלב המנהיגים, שאולי מדינת ישראל שכחה אותנו, אולי מדינת ישראל לא כיבדה מספיק את היותנו כאן, אולי מדינת ישראל לא שלחה את זרועה הארוכה לשמור עלינו יותר מדיי.

דוד בוסקילה: לעתים מצאנו את עצמנו זועקים את הזעקה הזאת בתחושה שאין שומע לזעקה.

דוד בוסקילה: תארו לכם שילד שהיום ילד שהוא בן שמונה לא מכיר מציאות אחרת.

דוד בוסקילה: תארו לכם שילד בגיל שנתיים-שלוש, המלים הראשונות שהוא יודע לומר הן "צבע אדום" והוא לא אומר את זה בגלל פריחת הכלניות שהיא רבה כאן בעונה אלא הוא אומר את המלים האלה כי אותן הוא שומע וזה דבר שהוא שומע כמעט באופן קבוע ומדי יום ביומו.

דוד בוסקילה: קשה מאוד להבין אבל הורה לילד כזה לא יכול לפעול מתוקף סמכותו כמחנך לילדיו, מתוקף המחויבות שלו כמחנך לילדיו ולעסוק בחינוך הרגיל של ילדיו אלא במשך רוב הזמן עוסק בשמירה על ביטחונו של הילד, דבר שיוצר איזושהי מציאות מעוותת גם ביחסים בין הורים לילדים וגם ביחסים שבין מחנכים לילדים.

דוד בוסקילה: אני רוצה לומר לכם בהערכה גדולה מאוד, וקודם כל למשרד החינוך, למנהלת המחוז, לצוות המנהלים, המורים, רשת אמי"ת שמנהלת עבורנו חלק מהמוסדות שלנו, שאנחנו נמצאים כאן והמורים שאמורים לטפל בילדים האלה עושים זאת חרף המצב ולמרות המצב.

דוד בוסקילה: הם מביאים את הילדים לסף של הישגים בהם אין להם להתבייש בכל קנה מידה.

דוד בוסקילה: כדי לסבר את האוזן אמסור לכם סטטיסטיקה מאוד קשה וכואבת.

דוד בוסקילה: כמעט שני-שליש מבתי האב בשדרות מטופלים במידה כזו ואחרת של אינטנסיביות בנושאים של בריאות הנפש, וזאת תוצאה כמעט ישירה של המצב הביטחוני הקיים.

דוד בוסקילה: מרכזי החוסן, מרכזי הדחק, כל פעילות צה"ל במרכזי החוסן שפתוחים כל ימות השנה, אלה מרכזים שמטפלים בתוצאות שלצערנו עוד יבואו לידי ביטוי בשנים הבאות.

דוד בוסקילה: אני לא יודע אם יש מחקרים לגבי מקומות אחרים שם היו תופעות של מציאות ביטחונית מעוותת במשך כל כך הרבה שנים, אבל אני בטוח שאוניברסיטאות רבות ומחקרים גדולים עוד יעסקו בזה בעתיד כדי לראות איך דור שלם מקבל הזדמנות לא טובה לצמוח בתוך אזור שהוא אזור מועד לתחושה של אי-ודאות וחוסר ביטחון.

דוד בוסקילה: הדרך הראשונה והחשובה לזקיפת קומתם של התושבים באה לידי ביטוי בשבת האחרונה.

דוד בוסקילה: אני רוצה לומר לכם מרחשי לב הציבור, ובתחושה האישית שלי, שבשבת, בשעה 11:30 בבוקר הרגשתי שאני תושב גאה של מדינת ישראל, הרגשתי שמדינת ישראל, אותה מדינה בשמה ולמענה שירתנו בצה"ל, בשמה ולמענה נמצאנו כאן, בשמה ולמענה באו ההורים שלנו, יישבו ובנו את המקום הזה, אותה מדינה פתאום לקחה אותנו ואימצה אותנו אל חיקה ואמרה לנו אמירה מפורשת והיא שהיא שלחה את הצבא של כולנו להגן עליכם ולהחזיר את השקט אליכם.

דוד בוסקילה: כל כלי התקשורת בעולם היום כמובן לא ששים להראות את התמונות הקשות ממה שהתרחש במשך שמונה שנים בעיר הזאת.

דוד בוסקילה: יותר סימפטי ויותר טוב להראות גופות מתגוללות ברחובות עזה, קשיים הומניטריים.

דוד בוסקילה: זה מצטלם טוב, זה גורף אהדה עולמית, אבל בל נשכח שגם אצלנו בשדרות, אפיק אוחיון, ילד בן שלוש, אם לא היו מונעים ממנו, הוא היה היום בן שבע, אם לא היו מונעים ממנו, הוא היה ילד שצומח כבן יחיד לאמו והיום היה גדל ומתפתח, אבל מנעו ממנו.

דוד בוסקילה: פגיעת קסאם שמה קץ לחייו.

דוד בוסקילה: שני ילדים מקרב הקהילה האתיופית ששיחקו להנאתם בפינת המשחקים והבינו שזה המקום לשעשוע, מצאו שם את מותם.

דוד בוסקילה: אלה דברים קשים, אבל לעם ישראל יש דרך אחרת להביע את כאבו.

דוד בוסקילה: במדינת ישראל, כאשר ילד נרצח ונפגע על-ידי מרצחים מארגוני טרור, עוטפים את גופתו מתוך שמירה על כבוד המת.

דוד בוסקילה: אצל היריבים או האויבים שלנו, משתמשים בזה כמסע הסברה.

דוד בוסקילה: אני חייב לומר לכם, עם כל הכאב, שזה מסע הסברה שמצטלם טוב ולפחות מקנה לנו איזה שהן נקודות חולשה בהסברה העולמית.

דוד בוסקילה: אנחנו כאן ואני רוצה לומר לכם שתדעו ותאמרו לכולם שיושבת כאן אוכלוסייה חזקה, גאה, אוכלוסייה של אנשים שבמשך שמונה שנים שירתו את החברה הישראלית בכך שקיבלו על עצמם להיות החלק המוכה של החברה והחשוף לזעמם של ארגוני הטרור שלא פגעו בשדרות בגלל שהיה להם איזשהו סכסוך אישי עם אחד מתושביה אלא פגעו בשדרות כי היא חלק מהריבונות הישראלית.

דוד בוסקילה: אנחנו עדים היום שהשטנה הזאת והפגיעה הזאת מתפשטת לאשדוד, מתפשטת לאופקים, מתפשטת לישובים שלא הוזכרו במפת התפוצה של פגיעות הקסאמים והגראדים, אבל היום הם מצטרפים, דבר שמוכיח שעם ישראל צריך להיות מאוחד בגדיעת ידו של כל ארגון טרור ובהשבת השקט לחבל ארץ זה.

דוד בוסקילה: אני חושב שהנוכחות שלכם כאן היא מסוג הדברים שמחזקים אותנו, מחזקים את ידינו, ואני מודה לכם על כך.

דוד בוסקילה: אני רוצה שכל אחד ואחת מכם, כאשר אתם יוצאים מהעיר הזאת, יהיה שגריר של העיר הזאת כי להיות שגריר של העיר הזאת משמעות הדבר היא להיות שגריר של עם ישראל, להיות שגריר של העם היהודי שיושב כאן בציון, ולהיות חלק מהשלמות של המדינה שכולנו אוהבים.

דוד בוסקילה: ברוכים הבאים.

דוד בוסקילה: אני מאחל לכם יום פורה של דיונים.

מיכאל מלכיאור: תודה לכבוד ראש העיר.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שכדי להיכנס לעומק נשמע קודם סקירה של משרד החינוך ואחר כך חברי הכנסת ישאלו את שאלותיהם.

מיכאל מלכיאור: נמצאת אתנו כאן ראש עיריית הרצליה, נציגים של משרדי הממשלה השונים ונציגי כוחות הביטחון.

מיכאל מלכיאור: במהלך השנים היו לנו הרבה מאוד ישיבות בהן דנו גם על המערך הפסיכולוגי כאן, גם על המתנ"ס, וכמובן גם ביקרנו כאן.

מיכאל מלכיאור: זאת חובה בסיסית שלנו ככנסת ישראל להיות כאן אתכם היום וכפי שאמרתי בתחילת הדברים, זה המינימום שאנחנו יכולים לעשות ולתרום מצדנו את כל מה שאנחנו יכולים כדי להקל בתקופה הקשה הזאת כאשר צה"ל עושה את עבודתו, אבל יש אוכלוסייה שצריכה לקבל את מלוא החיזוק שלנו.

שלומית עמיחי: אני רק אומר שבזמן מלחמת לבנון השנייה אני לא הייתי במשרד החינוך אלא הייתי במה שקרוי המגזר השלישי, כאשר אז דיברו בשבח משרד החינוך שנערך כפי שצריך.

שלומית עמיחי: אני צריכה לומר שלמרבה הצער ניתן לי עכשיו לבחון את ההיערכות.

שלומית עמיחי: עמירה חיים, מנהלת המחוז, והמפקחים שאתה נערכו כבר במוצאי שבת ואז ידעתי שאנחנו יודעים איך לעבוד ואנחנו ערוכים למתן עזרה.

שלומית עמיחי: פתחנו שני מוקדים של פניות הציבור, האחד בירושלים, כאשר אתמול אחר הצהרים היו בו כבר חמש עמדות כי הפניות היו מרובות, למעלה מ-1,500 פניות, והמוקד השני פתוח במחוז הדרום כאשר גם לשם מגיעות מאות פניות של אזרחים, ילדים, מורים, רשויות מקומיות ועוד.

שלומית עמיחי: 300 מורות חיילות הופנו מיד לאזורים הללו והן משובצות לעבודה עם ילדים ועם בני נוער שנמצאים במרחבים ממוגנים.

שלומית עמיחי: אנחנו פועלים – ואני מקווה שזה ייעשה תוך יומיים-שלושה - לצייד אותן בערכות הפעלה כדי שניתן יהיה לתת להן גם חומרים לעבודה, כפי שהיה בעבר.

שלומית עמיחי: בסך הכל המורות החיילים יעשו את עבודתן כפי שהן הודרכו.

שלומית עמיחי: המערכת המתוקשבת שהיא מערכת למידה מרחוק שמופעלת – ועמירה בוודאי תוכל להרחיב, אם תרצו לשמוע – והופעלה כבר יותר מפעם אחת בשנים האחרונות בעוטף עזה ושדרות, מתחילה לפעול בהדרגה כאשר בשלב הראשון היא מופעלת באזורים הללו ובהמשך תופעל גם באשקלון ואם נזדקק, אני מניחה שתופעל גם באשדוד.

שלומית עמיחי: יש לנו בעיה של פסיכולוגים.

שלומית עמיחי: אני צריכה לומר שהבעיה היא לא רק כספית אלא הבעיה היא האיוש של המשרות הללו.

שלומית עמיחי: אנחנו נערכים עכשיו לגיוס של פסיכולוגים לתקופה של שלושה חודשים וזאת במסגרת היערכות חירום.

שלומית עמיחי: מדווחים לי שיש היענות והתעניינות, כך שאני מקווה שנוכל לאייש גם לא מעט עמדות חסרות של פסיכולוגים גם כאשר יש תקן.

שלומית עמיחי: מעבר לכך, יש היענות או הצעות של רשויות מקומיות שמציעות לנייד פסיכולוגים שלהן כעזרה.

שלומית עמיחי: עיריית תל-אביב כבר באה בפנייה כזאת.

שלומית עמיחי: היה איזה יום של ערפל, אם משרד הפנים מתיר זאת או לא מתיר, אבל הוא מתיר ואין בעיה, כך שפסיכולוגים יוכלו להתנייד לתקופות קצרות גם מרשויות במרכז הארץ.

שלומית עמיחי: הוצאתי אתמול מכתב למנהלי בתי הספר בארץ – וזה מתואם עם השלטון המקומי – בו ביקשתי שכל מנהל בית ספר יקלוט בבית ספרו ילדים שנמצאים אצל קרובי משפחה במקום וכבר הגיעו אלינו פניות.

שלומית עמיחי: אנחנו עורכים רישום מסודר לגבי הילדים כדי שתהיה לנו גם בקרה ואכן בסך הכל כבר יש היענות כזאת.

שלומית עמיחי: זה לא יזום על ידינו אלא מה שיזום על ידינו זה מתן סיוע לילדים שנמצאים במקומות אחרים.

שלומית עמיחי: בכל מקרה, מחוז הדרום מרכז את כל המידע ומחוז הדרום מבחינתנו הוא החמ"ל החינוכי לכל הנושא הזה.

שלומית עמיחי: מחוז המרכז שכרגע כולל רק ישוב אחד – ואני מקווה שכך זה יישאר – גם הוא יצטרף להיערכות.

שלומית עמיחי: ברשותך, אני חושבת שנשמע את עמירה שתתייחס.

מיכאל מלכיאור: אתמול פנו אלינו ילדים מהעיר שדרות – יש ילדים שאנחנו בקשר אתם במשך השנים – וטענו על כך שהם בחוסר תעסוקה בימים אלו וביקשו מאתנו עזרה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין את ההחלטה האסטרטגית לא לשלוח לבית ספר, אבל מה התשובה שניתן לילדים הללו שמבקשים מאתנו עזרה ואיך אנחנו עוזרים להם.

מיכאל מלכיאור: אם תוכלי לציין גם מספרים ונתונים, כלומר, הרי יש לנו ישובים שהם בטווח של 7 קילומטרים, 20 קילומטרים ו-30 קילומטרים, והשאלה היא האם תוכלי לתת לנו תמונה לגבי ההיערכות בכל טווח וטווח וזאת כדי שתהיה לנו תמונה יותר כוללת של המצב כיום.

שלומית עמיחי: עמירה, גם תזכירי את הטלוויזיה החינוכית שנשמטה מרשימת העשייה.

עמירה חיים: אני אכנס לנושא בצורה מסודרת ואז אני גם אתן תשובות לשאלות.

עמירה חיים: אנחנו נמצאים בעיר שדרות וצריך לברך את ראש העיר על כניסתו לתפקיד ועל כך שקיבל הרבה מחמאות מפיקוד העורף על תפקוד מעולה של ראש עיר בשעת חירום.

עמירה חיים: יישר כוח.

עמירה חיים: אנחנו לצדך ותודה רבה לך.

עמירה חיים: אנחנו ערוכים בנושא של חירום ושגרת חירום ונערכנו לכך במשך כל שמונה השנים האחרונות.

עמירה חיים: נערכנו למספר תרחישים ואנחנו מקיימים באופן שוטף וקבוע במחוז צוותי עבודה, צוותי חירום.

עמירה חיים: לימיני יושב המחמ"ד מאיר סבג ולשמאלי מפקחת המחוז, יהודית בלום, שהם שותפים כל הזמן עם כל צוותי המחוז.

עמירה חיים: קיימנו פגישות של צפה פני העתיד, כדי לחשוב אפילו מה יקרה הלאה, כך שאנחנו ערוכים לשעת חירום ולשגרת חירום.

עמירה חיים: אנחנו פועלים בשגרת חירום כבר במשך שמונה שנים אבל היום אנחנו נמצאים בתוך מערך שהוא קצת שונה.

עמירה חיים: לכל מצב מול פיקוד העורף הכנו תרחיש.

עמירה חיים: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה ויש ארבעה מצבים מולם אנחנו פועלים.

עמירה חיים: הפעילות היא בשני מישורים מרכזיים כאשר המישור האחד הוא המישור של החוסן הנפשי ואני אפתח בו ואתייחס אליו, מישור שהוא המישור המרכזי ביותר כי עליו בונים הכל ובלעדיו אי אפשר לעשות דבר.

עמירה חיים: במישור של החוסן הנפשי, לדעתי מה שקרה הוא שתושבי שדרות ועוטף עזה נתנו חוסן נפשי לכל מדינת ישראל ואת זה צריך לומר וזה ברור לחלוטין, אבל השאלה מה קרה עם זה ואיך זה התרחש.

עמירה חיים: אנחנו תמכנו בכל המעגלים.

עמירה חיים: צריך להבין שגם אנחנו בעצמנו מוצאים את עצמנו תומכים במפקחים, המפקחים תומכים במנהלים, המנהלים תומכים במורים וכולי.

עמירה חיים: אלה מעגלים שמגיעים עד התלמיד.

עמירה חיים: השירות הפסיכולוגי הייעוצי, כל התחנות הפסיכולוגיות של כל עוטף עזה – ותכף אני אתייחס לעוטף עזה המורחב כי אנחנו כבר ערוכים לו – במשך השנים האחרונות הכינו את צוותי החינוך להתמודדות במצבי חירום כאשר המבוגר האחראי בשטח נותן מענה גם במצב קשה, איך לאסוף את עצמי, איך לעשות את הפלא הזה שגם אם נופל קסאם אני אוסף את עצמי ועוזר.

עמירה חיים: אנחנו נמצאים כאן ליד בית ספר שקמים בניהולה של חנה מויאל.

עמירה חיים: לפני שבוע נפל קסאם ממש מאה מטרים מבית הספר וכשהתקשרתי אליה היא אמרה לי שהיו שם שתי מורות שהתמוטטו לרגע אבל הן ראו לידן ילדים כך שמיד אספו את עצמן, לבשו מדים ונכנסו לכיתה.

עמירה חיים: זאת האמירה, איך ללבוש את המדים האלה, איך אני לובשת את המדים, איך המנהלים לובשים אותם.

עמירה חיים: על כל זה עבדנו וכאן האנשים מהווים תמיכה ועל זה צריך לומר הרבה תודה.

עמירה חיים: בשעת חירום אנחנו מקיימים קשר אישי עם התלמידים.

עמירה חיים: היום נפתחה שנת הלימודים, מבחינתי חזרנו מחופשה.

עמירה חיים: המנהלים והמורים ברוב יישובי עוטף עזה נמצאים בבית הספר, כולל המנהלים של בתי הספר בשדרות וזה בתיאום עם ראש העיר, כך שבתי הספר מאוישים על ידי המנהלים והמורים.

עמירה חיים: נכון, לא כל המורים, באנו לקראת מורים שלא יכלו ואנחנו בתיאום מלא עם הסתדרות המורים.

עמירה חיים: אנחנו יוצרים היום קשר אישי עם כל תלמיד ותלמידה.

עמירה חיים: זה מעגל ראשון של שיחה של המחנך.

עמירה חיים: המעגל השני הוא המעגל של ילדים שמקרינים מצוקה וכאן היועצים ידברו אתם.

עמירה חיים: המעגל השלישי כולל את הפסיכולוגים שייכנסו ויבואו לבתי הילדים במידה שיהיה צורך בכך.

עמירה חיים: יש לנו היום מוקד עבודה מאוד מרכזי באשדוד.

עמירה חיים: אירית שטרית זיכרונה לברכה שנהרגה היא מזכירה בבית הספר, שלושת ילדים לומדים בבית הספר, אנחנו מלווים את המשפחה ואנחנו נמצאים עם כל הצוותים בבית ואכן זה מאוד טראגי.

עמירה חיים: אני אומרת רק שהמערך מוכן וברגע שקורה משהו, אנשים יודעים בשבתות ובחגים להגיע לבתים של הילדים וזה קרה גם כאן, כאשר היו מקרים, כאשר צוותי החירום שלנו יודעים לאן ללכת.

עמירה חיים: אני רוצה להתייחס ללמידה ולהפעלות הילדים.

עמירה חיים: במהלך כל החופשות – חופשת הקיץ, חופשת חנוכה, חופשת סוכות – נתנו מענה, יחד עם אגף החינוך – יושבת כאן מרים שאשי שאתה עבדנו גם בעבר – ונתנו הצעות לפעילויות.

עמירה חיים: הפעילויות היו דרך הרשות המקומית או דרך המתנ"ס.

עמירה חיים: בחנוכה, על פי החלטה של משרד ראש-הממשלה - כי התקציב ניתן לקיץ על ידי משרד ראש-הממשלה ונשאר איזשהו עודף - השתמשנו בתקציב הזה יחד עם תקציב של משרד החינוך והצענו את הפעילויות.

עמירה חיים: ניתנה רשימה של 1,450 תלמידים שרוצים פעילויות בקיץ ועבורם הכנו פעילויות.

עמירה חיים: רצינו לתת יותר – נשארתי עם עודף תקציבי לנושא הזה – אבל ילדים הביעו רצון לצאת מהעיר, להתאוורר, לישון עד מאוחר ולא כולם רצו את הפעילות הזאת.

עמירה חיים: לגבי החזרה ללימודים.

עמירה חיים: אותם ילדים שדיברת אתם שאמרו שאין להם מה לעשות, יתכן שזה כך.

עמירה חיים: אנחנו בחופשת חנוכה, יכול להיות שהם לא השתלבו בפעילויות שהמתנ"ס ארגן, אבל השאלה מה קורה מהיום ואנחנו התכוננו ליום הזה ואת היום הזה הכנו בפריסה מאוד מאוד רחבה של למידה מרחוק.

עמירה חיים: הרווחנו כאן עוד מהלך פדגוגי מאוד מאוד מרכזי שממילא אנחנו הולכים אליו של דרכי הוראה-למידה באמצעות המחשב.

עמירה חיים: לכל בית ספר יש אתר.

עמירה חיים: אגב, יש לנו אתר מחוזי שאנחנו נשענים עליו וגם מחוזות אחרים נשענים על האתר.

עמירה חיים: יש אתר כיתתי ומעבירים חומרים.

עמירה חיים: המערכת הזאת פעילה בכל עוטף עזה, שדרות וארבעת הישובים והמועצות האזוריות כאשר כל ילד מקבל בין שתיים לשלוש משימות מתוקשבות לשבוע במהלך השנתיים האחרונות ובשנה האחרונה במיוחד.

עמירה חיים: זאת מערכת חמה וחיה.

עמירה חיים: הבוקר, כאשר המערכת מתחילה לפעול מול התלמידים עם חומרי למידה, זאת מערכת מוכרת לכל הילדים.

עמירה חיים: אנחנו בפעולה מאוד רחבה יחד עם משרד ראש-הממשלה חילקנו מחשבים לבתי הילדים, כך שלכל הילדים בשדרות ובעוטף עזה יש מחשבים בבתיהם.

עמירה חיים: המחשבים חולקו לילדים מכיתה א' ועד כיתה י"ב.

עמירה חיים: הבתים היחידים שאין להם היום מחשב בשדרות, זאת קבוצת ילדים קטנה שהילד הראשון במשפחה עלה השנה לכיתה א', אבל כבר אנחנו ערוכים למהלך של הכנסת מחשב למי שאין לו.

מיכאל מלכיאור: ידוע לי שחילקו מחשבים.

מיכאל מלכיאור: את יודעת איזה אחוז מהילדים משתתפים באופן יומי בפעילות הזאת של למידה מרחוק?

עמירה חיים: מהבוקר הם חייבים במאה אחוזים.

עמירה חיים: קודם כל, מדברים עם כולם אישית.

עמירה חיים: המערכת מופעלת והם מקבלים התייחסות וציון.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, ההנחה שלכם היא שרוב רובם של הילדים משתתפים בזה.

עמירה חיים: אני מתייחסת עכשיו לשבעה הקילומטרים ומיד אני אתייחס מעבר להם.

עמירה חיים: בתוך שבעת הקילומטרים, מאה אחוזים משתתפים.

עמירה חיים: זה חלק מההישגים הלימודיים אליהם הגענו ואני מאוד שמחה על כך וצריך לומר תודה גדולה לצוותים כאן כי זה לא מובן מאליו.

עמירה חיים: הם לקחו את זה באופן אישי והבינו שלהגיע להישגים גבוהים זה גם חלק מהחוסן.

מיכאל מלכיאור: יש גם מאמץ של המחנכים.

עמירה חיים: מאמץ מאוד מאוד גדול.

עמירה חיים: אלה מחנכים, אלה מפקחים, אלה מדריכים בתגבור מאוד מאוד רציני.

עמירה חיים: הסטתי תקציבים ומדריכים לצורך העניין הזה.

עמירה חיים: חלק מההישגים שאנחנו נהנים מהם גם היום הם הישגים שקרו גם בעקבות הלמידה מרחוב.

עמירה חיים: ילדים למדו בבית גם לפני כן.

מיכאל מלכיאור: ילד יושב בבית כל היום והוא לומד בלמידה מרחוק, אבל מה חוץ מזה העצה שלכם לילדים האלה.

עמירה חיים: לפני כן אני רוצה לומר שגם לגבי הבגרויות אנחנו נותנים כאן תמיכה והמערך של מדע וטכנולוגיה במטה – אתמול הייתה ישיבה בראשותה של שלומית עמיחי וכל היחידות היו שותפות – פתח אתרים מיוחדים ביחד עם המסירות הפדגוגית.

עמירה חיים: היום יושבים מנחים ומסייעים לילדים בלמידה וירטואלית לשאלות ספציפיות לקראת ההכנה לבגרות כי יש לנו ב-12 בינואר בחינת בגרות ראשונה ואנחנו כבר מתחילים למצוא פתרונות לעניין הזה.

עמירה חיים: מה הילדים עושים מעבר לזה.

עמירה חיים: הם לא יכולים לצאת החוצה ובטווח של 4.5 קילומטרים – ואתמול בלילה אלוף הפיקוד דיבר אתי אישית והדגיש את זה – הם לא יכולים לצאת גם לפעילויות מחוץ למקום.

עמירה חיים: גם אם אני רוצה לארגן היום פעילות לילדי שדרות, אסור לי לעשות זאת כי אסור להוציא אותם החוצה ואסור לאסוף אותם.

עמירה חיים: הטלוויזיה החינוכית במאמץ מאוד מאוד גדול פתחה תוכניות מאוד טובות וגם התקשורת מדברת על כך.

עמירה חיים: זה מה שיש עכשיו.

עמירה חיים: צריך לשמור עכשיו על הילדים בצד הפיזי, בצד של הביטחון שלהם ואנחנו עושים מאמץ מקסימאלי כדי לתת מענה.

עמירה חיים: הקו הפתוח שהוצג על ידי שלומית עמיחי, רק אתמול היו אליו אלפיים פניות.

עמירה חיים: אנשים רבים פונים וגם פונים מתנדבים רבים שרוצים לסייע וזה מאוד מאוד משמח.

עמירה חיים: גם לזה יצרנו ערוץ מאוד מסודר עם השלטון המקומי כאשר המחוז מרכז את זה אבל אנחנו מעבירים את זה לרשויות המקומיות.

עמירה חיים: יעל גרמן בטוב לבה ומקצועיותה כבר הציעה את עזרתה לבית ספר באשדוד ואנחנו נטפל בזה.

עמירה חיים: הצעות כאלה יש לנו למכביר.

מיכאל מלכיאור: כשהגענו הבוקר ראינו את האוטובוסים שמוציאים את הילדים החוצה מהאזור לסוג של בילוי.

מיכאל מלכיאור: את יכולה להרחיב על זה?

עמירה חיים: זאת יוזמה אישית של אנשי הגרעין התורני שיושבים כאן בתוך הישוב שבאופן אישי לקחו קבוצה של ילדים.

עמירה חיים: קיבלנו אישור להכניס עד עשרים ילדים לאוטובוס והם יצאו אבל באופן כללי אין אישורים.

עמירה חיים: צריך לומר ש-85 אחוזי בגרות בשדרות זה לא דבר מובן מאליו.

עמירה חיים: צריך לומר את זה ולברך על זה.

עמירה חיים: תודה רבה לצוותים, תודה לראש העיר ולכל הצוותים העירוניים.

מיכאל מלכיאור: כמה ילדים נמצאים בטווח של 4.5 הקילומטרים, 7 קילומטרים, 20 קילומטרים, 30 קילומטרים?

עמירה חיים: עד היום טיפלנו במעגל של 9,700 ילדים שהם במעגל הראשון של עד 7 קילומטרים.

עמירה חיים: ברגע שאנחנו יורדים למעגל נוסף של 20 קילומטרים, אנחנו מגיעים ל-50 אלף תלמידים, כך שאנחנו עכשיו מטפלים במעגל מאוד מאוד ראשוני של 50 אלף.

עמירה חיים: אתמול בלילה הרחבנו מעגל ל-30 קילומטרים כך שהגענו ל-150 אלף ילדים.

עמירה חיים: אם אנחנו מרחיבים את המעגל – עם באר-שבע, המעגל עוד לא הורחב – למעגל חמישי, אנחנו מגיעים כבר לקרוב ל-200 אלף תלמידים.

עמירה חיים: אנחנו מדברים היום על סדר גודל של 150 אלף תלמידים שנמצאים בבית.

עמירה חיים: במקרה הזה הפתרון הוא לא פתרון כפי שקיים ל-10,000 ילדים בלמידה מרחוק אלא זה פתרון אחר לגמרי.

עמירה חיים: למעשה הרחבנו את הפעילות כאשר למשל באשקלון אנחנו יודעים שהיום חסרים מחשבים ב-305 בתי אב.

עמירה חיים: יש לי מיפוי עד המשפחה האחרונה ואני יודעת לאן אני צריכה להביא מחשב.

עמירה חיים: באשדוד המצב רחב יותר מכיוון שכל האוכלוסייה החרדית לא מעונינת להיכנס לתוך המהלך הזה ואני מבינה אותה.

עמירה חיים: בנתיבות נכנסנו עם מחשב לכל בית וכך גם באופקים.

עמירה חיים: מחשב בכל בית במסגרת שבעת הקילומטרים, זה סגור, אבל מעבר לזה אנחנו במהלך וכבר חצי שנה אנחנו מנסים להרחיב אותו.

עמירה חיים: כל הנושא של שפ"י, של למידה מרחוק, של צוותי חירום יישוביים, אנחנו שותפים בהם עם מפקח אישי שלנו בתוכם לחשיבה מול המתנדבים ומול המגזר השלישי.

עמירה חיים: הכנו גם מסמך שהוגש לפיקוד העורף – הוא לא להצגה כאן – לגבי פינוי.

עמירה חיים: אנחנו מסודרים ויודעים בדיוק לאן לפנות כל אחד.

עמירה חיים: לא ניכנס לזה עכשיו אבל אנחנו ערוכים גם בנושא זה.

מיכאל מלכיאור: לגבי המעגל של 150 אלף ילדים, אתם נערכים עכשיו לסוג של למידה מרחוק והפעלה מרחוק?

עמירה חיים: כן.

עמירה חיים: לגבי ה-150 אלף, אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להפעיל את מערך הלמידה מרחוק, מערך שונה, כפי שפותח במלחמת המפרץ.

עמירה חיים: משרד החינוך, בזמן מלחמת המפרץ הראשונה ואחר כך השנייה, כבר אז נתן הנחיה למנהלי בתי הספר – אז ניהלתי בית ספר ואני זוכרת מה עשינו – והכנו תיקי הפעלה שאמורים לעבור לבתי הילדים, מה שאנחנו עושים היום מול גני הילדים כי לילדים אלה אין מחשבים והם גם לא אמורים לדעת איך עובדים מול מחשב.

עמירה חיים: יש לנו את 300 החיילות שפרושות עכשיו בשטח, ואנחנו בקשר עם הצבא דרך מינהל חברה ונוער, להעברת חומרים לבתי הילדים.

עמירה חיים: במידה שתהיה למידה מתמשכת בבתים, אנחנו נעביר לילדים חומרים הביתה.

עמירה חיים: מבחינתי נראה לי שזה התפקיד שלי כמנהלת מהלך מאוד חשוב עם הכנה של מפל מידע, העברה מהקודקוד למטה כך שכל אחד יודע למי הוא מעביר.

עמירה חיים: אם אני אתמול בשעה 1:00 בלילה הייתי צריכה למסור מסר אחרי שיחה עם אלוף הפיקוד, קיימתי שיחת טלפון אחת וכל אחד ידע למי הוא מתקשר.

מיכאל מלכיאור: לגבי כל ה-2,000 פניות לטלפון החירום, אתם בודקים שבאמת הילדים או המורים או ההורים שפונים מקבלים את הסיוע?

עמירה חיים: מאיר ישב אתמול עד 8:30 בלילה במוקד ויהודית הייתה כבר ב-7:00 בבוקר.

עמירה חיים: עשרה אנשים יושבים בחדר המוקד ורושמים את מספרי הטלפון ומוודאים.

עמירה חיים: רשמתי לעצמי מה השאלות שחוזרות על עצמן כדי לוודא שכולם ידעו את התשובות להן.

מיכאל מלכיאור: מה השאלות?

עמירה חיים: אנחנו גם בסינכרון מלא מול הקו הפתוח בירושלים.

עמירה חיים: כמובן השאלות הן לגבי האם מתקיימים לימודים ואיפה, וכאן אין בעיה כי יש לנו פריסה מסודרת ומדויקת של ישובים.

עמירה חיים: קיבלנו טלפון מקריית ים כי אנשים בחרדה.

עמירה חיים: זה אומר שכל המדינה מרגישה שקורה לה משהו.

עמירה חיים: מורים שאלו מה לעשות.

עמירה חיים: מורה שגרה בנתיבות ועובדת בבאר-שבע פוחדת לנסוע ושואלת מה לעשות.

עמירה חיים: אנחנו לא רוצים לשבש את הלימודים בבאר-שבע ולכן ביקשנו ממנה להגיע.

עמירה חיים: במידה שיש שלה בעיה עם הילדים שלה, מצאנו לה ממלא מקום.

עמירה חיים: בעניין הזה לא נכנסנו לקטנוניות מול המורים.

עמירה חיים: הגיעו שאלות רבות לגבי בחינות הבגרות.

עמירה חיים: אתמול בישיבת ההנהלה המינהל הפדגוגי הציג את התרחישים ויש ארבעה תרחישים אפשריים של מה יקרה עם בחינות הבגרות.

עמירה חיים: אנחנו ערוכים מול בתי הספר וניתן מענה פרטני.

עמירה חיים: הודענו להורים שהילדים לא ייפגעו.

עמירה חיים: יש אלינו פניות רבות של מתנדבים ורשויות מקומיות שמבקשות לסייע ואנחנו יודעים איך לנתב אותם.

עמירה חיים: בנוסף לכך יש בקשות להוציא את הילדים.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לחזק את ידייך.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת אני אשאל אותך האם לא חסר לך שום דבר והאם יש לך את כל הכלים.

רונית תירוש: היא אמרה שיש לה עודף תקציבי.

עמירה חיים: לא, הסכום הוא רק 100 אלף שקלים.

עמירה חיים: אתמול בערב נפגשנו אצל מתן וילנאי עם רשות החירום הלאומית שהזמינה למפגש הזה את המגזר השלישי.

עמירה חיים: המגזר השלישי שאל מה אנחנו רוצים.

עמירה חיים: משרד החינוך הכין מסמך מאוד מסודר בעניין הזה ויש לנו שלושה כיוונים כאשר כיוון אחד הוא נושא המחשבים.

עמירה חיים: הגענו עם מיפוי מסודר לפיו אנחנו רוצים מחשבים בבתי הילדים כדי שנוכל להפעיל בצורה מיטבית ורחבה את הקשר אתם.

מיכאל מלכיאור: אמרת שאתם בפריסה כמעט מלאה.

עמירה חיים: לא.

עמירה חיים: באשקלון, לא.

מיכאל מלכיאור: אמרת שבאשקלון חסרים 300 מחשבים.

עמירה חיים: 305 בתי אב ממופים עכשיו בנושא המחשבים.

עמירה חיים: באשדוד אנחנו מדברים על מאות.

עמירה חיים: בנתיבות חסר ובאופקים חסר.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר את הפריסה הארצית של המחשוב.

מיכאל מלכיאור: כמעט 50 אחוזים מהילדים במדינת ישראל לא מחוברים לאינטרנט.

מיכאל מלכיאור: המצב במחוז שלך שונה לגמרי.

עמירה חיים: אנחנו הולכים למהלך מאוד רציני עם המשרד לפיתוח הנגב.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לראש העיר שעוזב את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמור על קשר.

עמירה חיים: יש שלושה תחומים מרכזיים שאנחנו כן צריכים בהם סיוע תקציבי.

עמירה חיים: הנושא הראשון הוא מחשבים לבתי הילדים כאשר באופקים המצב לא טוב ובנתיבות יש מקום לשיפור.

עמירה חיים: בקריית גת אנחנו עם פחות מ-50 אחוזים.

עמירה חיים: יש מה לעשות במעגל המורחב.

רונית תירוש: אפרופו מחשבים.

רונית תירוש: יש גם חבילת אינטרנט?

עמירה חיים: כן.

רונית תירוש: זה כלול?

עמירה חיים: כן.

עמירה חיים: המשרד תקציב עכשיו גם חבילת אינטרנט לילדים וגם כניסה לאתרים שבעבר היה צריך לשלם עבורם.

עמירה חיים: הנושא השני הוא הנושא שמינהל חברה ונוער מרכז וזה כל הנושא של שעות הפנאי.

עמירה חיים: הערכות שפותחו וניתנו לצפון, שניקנו בסיוע המגזר השלישי, הן ערכות מאוד מאוד רחבות ורציניות שירדו למקלטים ולפינות.

עמירה חיים: זאת בדיוק השאלה ששאלת, כאשר ערכה כזאת נכנסת לתוך מקלט ולתוך בית ולילדים יש מה לעשות, אבל אין לנו תקציב לערכות האלה.

עמירה חיים: אנחנו יודעים איך לעשות את זה ומינהל חברה ונוער מאוד מתורגל בנושא.

עמירה חיים: המנכ"לית נתנה אתמול ליוסי לוי, ראש המינהל, הנחיה בעניין הזה אבל בנושא הזה חסרים תקציבים.

עמירה חיים: הנושא השלישי הוא שפ"י.

עמירה חיים: גם שם אנחנו צריכים להפעיל תוכניות מיוחדות, פסיכולוגים שבאים עם תוכניות שפותחו, דבר שהוא מאוד מאוד יקר.

רונית תירוש: יש לך הערכה תקציבית?

עמירה חיים: כן.

עמירה חיים: יש לי מסמך מסודר שאם אתם רוצים, אני יכולה להעביר אותו.

עמירה חיים: המסמך נחתם אתמול בלילה והמנכ"לית אישרה אותו.

עמירה חיים: רצינו מעט להרחיב אותו כי ראינו שהנושא של בחינות הבגרות הופך להיות יותר בעייתי עם התקציבים שיש לנו.

עמירה חיים: ככל שהמצב מחמיר, אני צריכה יותר תגבור שחסר לנו.

עמירה חיים: צריך לציין שאנחנו מול 21 בתי ספר עם מיגון מלא בכל עוטף עזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עוקבים אחרי זה.

שלומית עמיחי: אני רוצה להדגיש לחברי הוועדה וליושבים כאן ולומר שאנחנו הולכים בצעדים מדודים ואיטיים.

שלומית עמיחי: עמירה מדברת עכשיו על החסרים שאנחנו יודעים עליהם עכשיו וזה בהנחה ובתקווה שהזמן הוא קצר.

שלומית עמיחי: אם ידובר בזמן ארוך, הסיפור הופך להיות שונה לחלוטין.

שלומית עמיחי: צודקת חברת הכנסת תירוש שאומרת שהכנת החומרים גם היא מחייבת, ואני מניחה שהטלוויזיה החינוכית תפעל בצורה אחרת.

שלומית עמיחי: כלומר, כל ההיקפים יהיו שונים לגמרי.

שלומית עמיחי: מינהל חברה ונוער יצטרך כפי הנראה לנייד ילדים, להוציא אותם להפוגות דבר שמחייב הסעות וקליטה.

שלומית עמיחי: חברת המתנ"סים שנמצאת אתנו במטה שלנו גם היא תצטרך להצטרף.

שלומית עמיחי: אני מדברת על תקופה קצרה.

שלומית עמיחי: אני רוצה לומר שסיכמנו עם אגף התקציבים, שיוני שיושב כאן יקבל היום את הרשימה הצנועה שנכונה להיום.

שלומית עמיחי: לגבי ההמשך, אנחנו יושבים כל יום ורואים מה קורה ונביא את הצרכים בצורה אחראית.

שלומית עמיחי: ברור שנושא המחשוב הוא מיידי, ברור שערכות הלמידה הן דבר מיידי, ברור שלפסיכולוגים זקוקים באופן מיידי ויש צורך בתגבור לימודי לילדים שיזדקקו ואפילו ברמת שיעורים פרטיים.

שלומית עמיחי: אלה הם צרכים מיידיים שכבר עכשיו נדע להראות במה מדובר.

שי חרמש: אני רוצה לומר משהו לגבי היום שאחרי.

שי חרמש: כולנו עוסקים ביום הזה אבל יש יום אחרי.

שי חרמש: אתמול היה לילה קשה ביותר שנגמר רק אחרי ירי תותחים.

שי חרמש: כאמור, יש יום שאחרי.

שי חרמש: האזור הזה הוא אזור פגוע וצריך להחזיר לאזור הזה את מה שהיה לו ומה שהיה לו היה לפני שמונה שנים וזה היה בצורה יוצאת מן הכלל.

שי חרמש: שדרות היא עיר שידעה ימים יפים.

שי חרמש: לא אזכיר כאן את חבר הכנסת עמיר פרץ שלא נמצא כאן שבהיותו ראש עיריית שדרות הביא את העיר הזאת להיות אחת הערים המשגשגות בדרום.

שי חרמש: באזור יש פוטנציאל נהדר.

שי חרמש: יושב כאן מנכ"ל המכללה שיוכל להתייחס לדברים.

שי חרמש: האזור הזה דורש שיקום.

שי חרמש: כל עוד תנאי השירות בהרצליה ובשדרות יהיו אותם תנאי שירות, רמת החינוך באזור הזה תהיה נחותה מול רמת החינוך במרכז הארץ והדברים צריכים להיות ברורים לגמרי.

שי חרמש: ראיתי את הרפורמה והייתה לי ביקורת עליה, אותה אמרתי לשרת החינוך שאני מאוד מעריך ובידידות אתה.

שי חרמש: רבותיי, האזור הזה – ולא רק האזור הזה אלא הפריפריה במדינת ישראל – צריך דיפרנציאציה בתנאי השירות.

שי חרמש: אם לא יגיעו לכאן מורים מנוסים, רמת החינוך כאן תמיד תהיה מפגרת אחרי רמת החינוך במרכז הארץ.

שי חרמש: הדברים האלה לא לרגע זה כי כרגע יש לנו בעיה עם תוכנות, עם מקלטים, עם מסכים, עם הוראה מרחוק, עם הוראה מקרוב, עם הגדלה מ-10,000 ל-40 אלף ילדים.

שי חרמש: מה שאני אומר עכשיו הוא בגדר אמירה לעיסוק בנושא של חינוך בפריפריה.

שי חרמש: כוח ההוראה הוא הכוח שקובע והוא צוואר הבקבוק שיקבע איזה חינוך יהיה כאן.

שי חרמש: בסקרים שעשינו לגבי אכלוס באזור, סדר עדיפות, לפני איכות דיור, לפני רמת תעסוקה, מופיע החינוך.

שי חרמש: ברגע שאתה נותן לאזור חינוך, כל שאר הדברים מתגמדים.

שי חרמש: אנשים יכולים לנסוע שעה-שעה וחצי למקום עבודה אבל הם לא מוכנים לוותר על החינוך הטוב ביותר לילדים שלהם ואנחנו רואים את זה כאן.

שי חרמש: אני אומר את הדברים כאמירה ליום שאחרי.

שי חרמש: כולנו עוסקים כרגע במציאות בה אנחנו נתונים עתה, אבל צריך לראות מה יקרה אחרי.

שי חרמש: כאמור, נושא כוח ההוראה הוא צוואר הבקבוק.

שי חרמש: ברגע שהמורים הלא מנוסים נמצאים כאן, לא יעזרו התוכנות והתוכניות הטובות ביותר והתוצאות מיד נראות.

שי חרמש: תוצאה של 85 אחוזי בגרות היא מאוד מאוד מרשימה, אבל כמי שעומד בראש המועצה להשכלה גבוהה באזור, אנחנו יודעים שיש בגרות ויש בגרות.

שלומית עמיחי: בגרות איכותית.

שי חרמש: יש בגרות ויש בגרות.

שי חרמש: אני לא אומר את זה לגבי שדרות כי שדרות היא דוגמה טובה.

שי חרמש: זה ש-85 אחוזים הוציאו בגרות, צריך לדעת גם כמה אנשים בדרך לא הגיעו לבגרות ויש כאן שני פרמטרים שכדאי גם אותם לזכור.

23596: ראשי הערים התגייסו עוד לפני שהתחילה ההתארגנות.

23596: כבר במוצאי שבת ראשי הערים פרסמו את המוקדים וכרגע אנחנו נמצאים בעודף היצע על ביקוש כי תושבי הדרום לא רצים למרכז ולצפון.

23596: לנו יש כרגע עשרות משפחות שמבקשות לארח וכמה משפחות בודדות שרצו להגיע אבל חלקן בסופו של דבר נשארו בדרום ומיעוטן הגיעו.

23596: עם זאת, אנחנו ערוכים לקלוט גם משפחות וגם תלמידים.

23596: יש לי בעיה עם חוסר בהירות.

23596: מצד אחד פיקוד העורף או הממשלה – אני לא יכולה לקבוע מי מהם קבע את המדיניות - אומר לא להוציא משפחות ולא להוציא ילדים ליותר מיום אחד.

23596: דרך אגב, אנחנו ערוכים לארח גם למספר ימים וגם ללמעלה משבוע.

מיכאל מלכיאור: יש מישהו שיכול להתייחס לזה?

שלומית עמיחי: אני לא מכירה הנחיה כזאת.

מיכאל מלכיאור: אני מוכרח לומר שזה נשמע לי מפתיע.

יאיר אדרי: אני לא מכיר הנחיה כזאת.

ארז: ההנחיות בנושא הלימודים אומרות שאין לימודים.

ארז: לא מדובר ביציאת משפחות.

ארז: אנחנו לא מנחים אף משפחה אם להישאר או לצאת.

מיכאל מלכיאור: להוציא קבוצה של ילדים שתשהה חמישה ימים בהרצליה.

ארז: אנחנו אפילו לא מתייחסים לזה.

מיכאל מלכיאור: גם אני לא שמעתי הנחיה כזאת וזה נשמע מאוד מפתיע.

23596: אני מאוד מאוד שמחה לשמוע כי לנו הייתה בעיה כאשר אמרו לנו שאי אפשר לשלוח את הילדים ליום אחד.

23596: אם כן, אנחנו בהחלט ערוכים לארח גם תלמידים, גם בתי ספר שלמים.

23596: לדאבוני בתי הספר שלנו במרכז דלילים ואנחנו יכולים לצופף אותם גם אם יהיו מעבר ל-40 תלמידים למשך יום או יומיים.

23596: מכל מקום, אנחנו בהחלט ערוכים.

23596: ערוכים גם לקבל משפחות שלמות ורק מחכים ומקווים שזה יסתיים במהרה.

23596: יעקב אגמון יכול לספר לכם שיש לנו מספר מרכזים וכי פרסמנו היום מודעה עם מספרי טלפון, כך שהדברים מאוד מאורגנים.

יעקב אגמון: אני אשלים את הדברים בנוגע להיערכות.

יעקב אגמון: קיימנו מספר בירורים שקשורים לאירוח ברשויות.

יעקב אגמון: בזמנו הייתה הנחיה שאסרה על פעילות כלשהי בתחומי הרשות ואכן משרד הפנים אתמול שחרר את האיסור הזה והבטיח לרשויות איתנות לעשות כל פעולה בתחום.

23596: לא אישרו לנו להוציא כספים בגין האירוח.

23596: דרך אגב, קיבלנו החלטה ואמרנו שיחייבו אותנו אישית, אבל הם הבינו שזה לא רעיון טוב והם ביטלו את ההוראה.

יעקב אגמון: אנחנו שמחים שהם הבינו שזו הוראה בלתי מתקבלת על הדעת.

יעקב אגמון: ראיתי פתק של המנכ"לית שגם היא טיפלה מול משרד הפנים בנושא של תגבור פסיכולוגים ויועצים כך שאפשר יהיה לשלוח ולתגבר באופן מסודר.

יעקב אגמון: אנחנו נודיע את זה לרשויות ואנחנו עושים זאת ברצון.

יעקב אגמון: יש לנו מוקד והדברים האלה פורסמו.

יעקב אגמון: יש יותר ערים שרוצות לארח מאשר הדרום רוצה להגיע.

יעקב אגמון: עוד במלחמה הקודמת הקמנו מרכז חוסן שיתחיל לפעול.

יעקב אגמון: נמצא כאן פרופסור נתי לאור שגם ביקש את רשות הדיבור והוא יוכל להתייחס לכך.

שכיב מוראד שנאן: אני חושב שהדבר החכם ביותר לעשות היה לפתוח את הישיבה הזאת בשליחת תנחומים למשפחות שלושת ההרוגים שנהרגו אתמול - החייל מדלית אל כרמל, הגברת מאשדוד והפועל מערוער – ולאחל החלמה לכל 36 הפצועים שנמצאים בבתי החולים.

שכיב מוראד שנאן: מיותר לומר שכולנו מחזקים את ידיהם של העוסקים במלאכה, מראש הממשלה, שר הביטחון, הרמטכ"ל, ועד אחרון החיילים.

שכיב מוראד שנאן: להבדיל מיעל גרמן, אני שמח מאוד שיש היצע שגובר על הביקוש.

שכיב מוראד שנאן: אני חושב שזאת גם הזדמנות לחזק את תושבי האזור שבחרו והחליטו החלטה אמיצה מאוד.

שכיב מוראד שנאן: העמידה של העורף בעניין הזה, יש לה חשיבות גדולה מאוד ביכולת של אלה שנלחמים בפנים כדי שיוכלו להמשיך את הלוחמה.

שכיב מוראד שנאן: נקווה שהמנכ"לית צודקת וכי המצב הזה יהיה קצר ומהר מאוד נמצא פתרון שיפסיק את שפיכות הדמים בשני הצדדים.

שכיב מוראד שנאן: זה לא דבר טוב שנהרגים ילדים, נשים ואנשים חפים מפשע בשני הצדדים.

שכיב מוראד שנאן: אני מקווה שמהר מאוד יגיעו למצב שהתוכניות של עמירה לא תתרחבנה.

אלכס מילר: אני מצטרף לתנחומים למשפחות השכולות ומאחל החלמה מהירה לכל הפצועים.

אלכס מילר: כמובן אני מחזק את ידי החיילים ומאחל להם לחזור בשלום הביתה.

אלכס מילר: כאשר התחלנו את הדיונים בזמן מלחמת לבנון השנייה, שמענו הרבה מאוד דברים.

אלכס מילר: שמענו על ההיערכות אבל בסופו של דבר הדברים התחילו לקרוס והתחילו לאבד שליטה בתוך המערכת.

אלכס מילר: אני מאוד מקווה שמערכת החינוך נערכה לכל אותם התרחישים שיכולים להתרחש מבחינת הזמן, מבחינת המקומות שיכולים להיות תחת הפצצות, ואותם ילדים שלא ילכו ללימודים, אני מקווה מאוד שמערכת החינוך מבינה שלא יכול להיות מצב שיהיה ילד בישראל שעקב המצב ייפגע בהשכלתו ובלימודיו, כך שבסופו של דבר צריך למצוא דרך להשלים ולדאוג שאותם ילדים ילמדו בזמן שהם נמצאים בבית.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שהאוצר ייתן לזה את כל הכלים כי כרגע, כמו ששמעתי, מבחינת ההיערכות הכלכלית אתם נמצאים במצב טוב אבל יכול להיות שהדברים יגלשו למצבים יותר גרועים ותצטרכו עוד כלים לכך.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שהאוצר לא יאמר שהוא שמע שהכל היה בסדר וישאל מהיכן הכסף בא ולמה יש דרישות נוספות.

אלכס מילר: אני רוצה להתייחס להשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: יש לנו כאן מוסדות שכנראה יהיו סגורים עקב המצב.

אלכס מילר: באשקלון יש מוסדות כאלה וגם באשדוד.

אלכס מילר: צריך לחשוב גם על החיילים שיגויסו לשירות מילואים במידה שיהיה צורך.

אלכס מילר: גם כאן אני מקווה שיהיה מסר משרת החינוך ותגיע הוראה למועצה להשכלה גבוהה להיות מוכנה לכל אותם תרחישים שיכולים לקרות במערכת ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: שמעתי ששרת החינוך יצאה בהודעה ואמרה שהיא מבקשת מכל המורים לדבר על המצב שקיים כאן ורציתי לשאול האם זה קורה גם במגזר הערבי.

אלכס מילר: אני חושב שמה שקורה עד עכשיו זה כשלון מוחלט של מערכת החינוך בטיפול במגזר.

אלכס מילר: במקום לשבת בבית ספר ולדבר על הנושאים, אני רואה אותם זורקים אבנים, מפגינים ומזדהים עם האויב.

שלומית עמיחי: המגזר הערבי נמצא עכשיו בחופשה.

אלכס מילר: פתאום התברר להם שיש לנו בעיות בדרום?

אלכס מילר: לא יכול להיות שקורה מצב כזה.

אלכס מילר: בגלל שהם בחופשה הם יכולים לצאת ולהפגין כנגד מדינת ישראל ולהזדהות עם האויב?

אלכס מילר: אני מקווה ששרת החינוך תדאג לכך שכל ילד וכל מורה במדינת ישראל ילמד מה קורה כאן במדינה.

אלכס מילר: לא יכול להיות שאנחנו מצפים שברשות ישנו את מערכת החינוך, אבל זה מה שקורה במדינת ישראל.

אלכס מילר: לא יכול להיות שסטודנטים מפגינים במוסדות להשכלה גבוהה ומזדהים עם האויב וקוראים מוות ליהודים.

אלכס מילר: לא יכול להיות שקורה דבר כזה.

אלכס מילר: אולם מורים שמלמדים אותם את הדברים האלה מקבלים משכורת ממדינת ישראל ולא מהרשות.

אלכס מילר: אני מבקש מכם להתחיל לטפל בזה כי לא יכול להיות שדברים כאלה קורים אצלנו במדינה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת מילר, בכל ההערכה והידידות, אני מציע שנתרכז בנושא לשמו באנו לכאן.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שהוויכוח הזה ייעשה בהמשך.

מיכאל מלכיאור: האנשים שיושבים כאן, אין להם שום קשר עם מערכת ההשכלה הגבוהה ואין להם כל סמכות.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר על מי שאחראי על ההשכלה הגבוהה מטעם משרד החינוך, על המועצה להשכלה גבוהה.

מיכאל מלכיאור: מה שקורה בעוטף עזה בנושא ההשכלה הגבוהה, מה שקורה לסטודנטים – וטיפלנו בזה הרבה מאוד וגם חוקקנו בנושא – שנקראים עכשיו למילואים, זה כן נושא שאנחנו חייבים לטפל בו.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שאת יתר השאלות נעביר למערכת הבחירות ולא נזנח את התפקיד לשמו באנו לכאן היום.

קריאה: מערכת הבחירות הוקפאה.

מיכאל מלכיאור: היא לא הוקפאה.

מיכאל מלכיאור: הדמוקרטיה הישראלית עדיין לא הוקפאה.

עמירה חיים: אנחנו עושים פעולות רבות בתוך בתי הספר, כולל עכשיו ברהט.

רונית תירוש: זה לא נאמר כלפיך אלא כלפי שר התרבות.

עמירה חיים: מערכת החינוך חרדה לדמותה של הדמוקרטיה במדינת ישראל ואנחנו לא מתעלמים מזה.

שכיב מוראד שנאן: עם כל הכבוד, נאמרו כאן דברים שאי אפשר לעבור עליהם ללא תגובה.

מיכאל מלכיאור: אפשר.

שכיב מוראד שנאן: אני מאוד מבקש לחסום את הדברים ולא להפוך את הישיבה למערכת בחירות.

מיכאל מלכיאור: את זה אמרתי.

מיכאל מלכיאור: קיבלתי את בקשתך לפני שהבעת אותה.

נתי לאור: אני מנהל מרכז חוסן על שם כהן אריס, עובד בשיתוף הדוק עם מרכז השלטון המקומי ולאחרונה גם עם רשות החירום הלאומית.

נתי לאור: מאז מלחמת לבנון השנייה יישמנו ארבעה מרכזי חוסן בצפון שמאגמים חינוך, רווחה ובריאות, כולל בריאות נפש.

נתי לאור: בבתי הספר יישמנו תוכנית מיוחדת בה מועבר חומר דרך המורה, חומר דידקטי לכיתות, בהדרכה של היועצות.

נתי לאור: בתוכנית הזאת היום בצפון ובדרום מעורבים 16,500 תלמידים והדגמנו שבתוך מספר חודשים ניתן להקטין את היקף הטראומה מ-35 אחוזים ל-8 אחוזים בהתערבות של מורים בכיתות.

נתי לאור: בדרום, באשקלון, במרכז החוסן שם, למעשה 50 אחוזים של בתי הספר היסודיים באשקלון, חלה בהם ההתערבות הזאת.

נתי לאור: אנחנו מתכננים עתה הרחבה של התוכנית לכל בתי הספר באשקלון.

נתי לאור: גם בשער הנגב מועברת התוכנית הזאת ואני מקווה שהיא תורחב שם גם לגני הילדים.

נתי לאור: בנוסף לכך הוספנו כאן בשדרות תוכנית בתוך המרפאה הראשונית בשיתוף עם "מכבי".

נתי לאור: במשך השנה וחצי האחרונה יושמה תוכנית דרך האחיות והרופאים הראשוניים להתמודדות בטראומה, דרך המרפאה הראשונית, כאשר ראינו כ-200 עד 300 ילדים.

נתי לאור: בימים האחרונים, ממש בשבועות האחרונים, סיכמנו עם חנה שדמי במשרד החינוך ועם יוכי סימנטוב שתוקם ועדה משותפת של הגורמים העוסקים אצלנו בנושא הזה ושל משרד החינוך וזאת כדי לראות איך התוכנית הזאת משתלבת עם כישורי חיים מצד אחד ומצד שני ממש עתה העלינו רעיון לגבי התוכנית הזאת, שזה חומר דידקטי שיכולים להעביר אותו גם דרך האינטרנט במידה שהלימודים יושבתו בהיקף רחב.

נתי לאור: נוכל להעביר את החומר גם בצורה אלקטרונית לבתי הילדים ולעשות זאת בהנחיית המורות.

רונית תירוש: אני חייבת לומר שיש לי אי-נוחות מסוימת מהישיבה כאן היום.

רונית תירוש: מצד אחד זה מאוד חשוב – וגם שמענו מראש העיר – לבוא לכאן ולהזדהות, ומהבחינה הזאת, ורק מהבחינה הזאת, אולי טוב שבאנו, אבל מצד שני יש לי אי נוחות כלפי משרד החינוך.

רונית תירוש: אני חושבת שיש בעיות רבות ואנחנו לוקחים מזמנם היקר של העובדים ואני אומרת זאת באי נוחות רבה.

רונית תירוש: הלוואי שהישיבה כאן תתקצר.

רונית תירוש: לא איכפת לי שאנחנו נישאר אבל שהם ישוחררו לתפקידים שלהם.

רונית תירוש: אני חייבת לומר שאני שוב מרגישה שהמשרד מתפקד בצורה יוצאת מן הכלל מקצועית וטובה, בעיקר במחוז הדרום עם עמירה והצוות שלה, בשיתוף עם מנהלי מחלקות החינוך ברשויות.

רונית תירוש: מרים שאשי עושה עבודה נהדרת.

רונית תירוש: אגב, הם מועמדים לפרס החינוך ואני מאוד מקווה שזה לא בגלל רחמים אלא בגלל שבאמת זה מגיע למקום הזה.

רונית תירוש: כמובן צריך לציין את מטה המשרד בירושלים שעושה עבודה יוצאת מן הכלל וחולש על כל המקומות.

רונית תירוש: אני חושבת שאם אנחנו כבר כאן, אם כבר התכנסנו כאן, תאמרו לנו אם יש משהו שאתם חושבים שאנחנו יכולים לתרום לכם או משהו שאולי אנחנו יכולים לסייע בו.

רונית תירוש: אני זורקת לחלל שאלה כי אני לא יודעת למי להפנות אותה.

רונית תירוש: במקרה שאני מנסה לסייע כאן למשפחה לצאת לסוף שבוע, אין בידה כסף לשלם להתאחדות המלונות שעושה מעשה יפה מאוד אבל רוצה מינימום סמלי שאפילו אותו אין לאותה משפחה.

רונית תירוש: אמרנו שאולי המשפחות יתארחו בבתים, אבל נשאלתי איך הם ייסעו מכאן.

23596: אנחנו נסדיר את ההסעה למשפחות שזקוקות לכך.

23596: אנחנו מעמידים אוטובוסים ומכוניות.

23596: אם יש משפחות שלא יכולות לממן את הנסיעה, אין כל בעיה ואנחנו נסדיר את הכל.

מיכאל מלכיאור: כל הסימנים שקיבלנו מהאזור אומרים שהם רוצים לראות אותנו כאן אתם בשעה זאת וזאת חובתנו.

חיים אמסלם: אני רוצה לברך על היוזמה של ועדת החינוך של הכנסת להגיע לכאן.

חיים אמסלם: אני רוצה לברך – ובעיקר רק לברך, כי אני חושב שאם יש ביקורת כזו או אחרת, נמצא את הזמן ואת המקום לדון, ללבן ולברר – את תושבי שדרות על העמידה האיתנה הרצופה.

חיים אמסלם: העמידה שלהם נוסכת גם בנו רוח נוספת של חוזק.

חיים אמסלם: אני רוצה לחזק את כוחות הביטחון ובמיוחד אני רוצה לברך את חיילי צבא הגנה לישראל שהקדוש ברוך הוא ישמור צאתם ובואם, שישמור את כל החיילים שעושים את השליחות של כל העם.

חיים אמסלם: אומרים שכאשר התותחים רועמים, המוזות שותקות, אבל אני רואה שהמוזות של ועדת החינוך לא שותקות אלא פועלות.

חיים אמסלם: תודה אדוני היושב-ראש על היוזמה המבורכת.

חיים אמסלם: תבורכו.

מיכאל מלכיאור: פתחנו את הישיבה בחיזוק התושבים וצה"ל.

דוד מנצור: אני שמח על הכינוס שמתקיים דווקא כאן.

דוד מנצור: אני מצטרף לדברי משרד החינוך ואומר שהמורים שלהם, שלנו, עושים את כל העבודה המקסימלית בדרך הטובה ביותר ורואים זאת כשליחות.

דוד מנצור: אכן, יחד עם המשרד הם באמת עושים עבודה מאוד מאוד מכובדת ומאוד אחראית.

דוד מנצור: אני רוצה לציין לגבי המורים את אחת הבעיות הגדולות.

דוד מנצור: הם במצב שלפעמים הם במתח נוראי כי הם צריכים גם לטפל בבית הפרטי שלהם ואחר כך לבוא לבית הספר ולטפל בילדים, דבר שגורם למתח נפשי לא פשוט.

דוד מנצור: הסתדרות המורים ראתה חשיבות בעניין הזה להתערב ולכן פתחה מוקד שנותן שירות למורים האלה ומטפל בנושאים של בעיות נפשיות, פסיכולוגיות וכיוצא בזה.

דוד מנצור: כל מורה שנזקק לעניין, מטלפן למוקד.

דוד מנצור: לא הרבה עושים זאת, אבל מי שעושה, מקבל את מלוא השירות.

דוד מנצור: לא פשוט לפנות, במיוחד בדברים האלה כי אף אחד לא יודע בדיוק באיזו נקודה הוא נמצא כדי לפנות והאם זה יעזור לו או אולי מדובר בבזבוז זמן.

דוד מנצור: זאת בעיה לא פשוטה אבל המורים בוודאי עושים את מלוא העבודה במסירות נפש רבה.

דוד מנצור: הסתדרות המורים דואגת למשפחות של כל המורים ודואגת להוציא אותן החוצה לשישי-שבת ואני מקווה שהתקופה הקשה הזאת שאנחנו עוברים, במהרה בימינו נשמע שקט ויבוא השלום לעם ישראל.

שלמה בן-שושן: אני נציג ההורים.

שלמה בן-שושן: אני משמש כיושב-ראש הנהגת ההורים העירונית בבאר-שבע ומכהן כסגן של אתי בנימין מההנהגה הארצית.

שלמה בן-שושן: אני רוצה להעלות שני נושאים כאשר הנושא הראשון הוא אבטחת מוסדות החינוך.

שלמה בן-שושן: עדיין יש אי-בהירות בנושא כאשר חלק אומרים שהלימודים יתקיימו וחלק אומרים שהלימודים לא יתקיימו.

שלמה בן-שושן: אני לא צריך לומר לוועדה הנכבדת הזאת מה זה בימים רגילים מוסד חינוכי מבחינת ארגוני הטרור ועל אחת כמה וכמה בימי מלחמה.

שלמה בן-שושן: אני מבקש שהוועדה תצא בהצהרה מאוד פשוטה ותאמר שאבטחת מוסדות החינוך מתקיימת כרגיל וכי יימצאו לזה מקורות תקציביים.

מיכאל מלכיאור: אני מוכן לומר את הדברים אבל אני מעדיף שהממשלה תצא בהצהרה הזאת.

שלמה בן-שושן: שמענו את ראש-הממשלה, לאחר מכן שמענו את שר האוצר ואחר כך שמענו שוב את ראש-הממשלה ושוב את שר האוצר ואת השר לביטחון פנים.

שלמה בן-שושן: בפועל הילדים לא משחק.

שלמה בן-שושן: צריכה להיות אבטחה.

שלמה בן-שושן: אם במדינת ישראל צריכים לאבטח בית קפה, על אחת כמה וכמה צריך לאבטח מוסד חינוכי.

שלמה בן-שושן: לא יעלה על הדעת שמישהו ינסה עכשיו להוריד אבטחה ממוסדות החינוך, דבר שהוא מעבר לקווים אדומים.

שלמה בן-שושן: אני תושב העיר באר-שבע ואנחנו במעגל החמישי ועדיין לא ערוכים למצב.

שלמה בן-שושן: למרות שכל הפעולות נעשות, עדיין יש מחסור של צופרים, ערכות הפעלה, מערכות קריזה וזאת כדי שנוכל לעמוד איתנים והיום אנחנו לומדים ונמשיך ללמוד.

שלמה בן-שושן: נשמח מאוד אם נוכל לקבל כאן איזשהו מסר חד וברור שהדברים האלה לא נכנסים להליכים בירוקרטיים אלא מקבלים פתרון מיידי.

מיכאל מלכיאור: דנו בנושא האבטחה וקיבלנו הבטחות, אבל יש הבדל בין הבטחות לאבטחה וכנראה נצטרך לעשות הבחנה.

מיכאל מלכיאור: יוני, אתה יודע משהו בנושא?

יונתן רגב: לא.

יונתן רגב: זה לא שייך לצוות שלי ולא התכוננתי לנושא.

רונית תירוש: אתה יודע שגם שירותי מגן דוד אדום לבתי הספר מפסיקים להינתן ב-1 בינואר?

קריאה: זה בידי השר לביטחון פנים.

מיכאל מלכיאור: במערך של הלחצים הפנימיים והעברה ממשרד למשרד, בסוף הילדים יהיו הקורבן.

23596: משרד האוצר היה רוצה שיעבירו את התקציבים.

מיכאל מלכיאור: השאלה אם יש לזה תקציב ייעודי.

רונית תירוש: זה תקציב צבוע.

קריאה: זה תקציב צבוע במשרד לביטחון פנים.

שלמה בן-שושן: ההצעה שלנו כהורים, שבאה מתוך אחריות, היא שבכל מוסד חינוכי שלא תהיה אבטחה, לא יתקיימו הלימודים.

שלמה בן-שושן: אז יכול להיות שאנחנו פותרים בעיות תקציביות אחרות של הסעות, מערכות קריזה, צופרים וכולי.

שלמה בן-שושן: לאור התוצאות של שדרות, אולי גם אנחנו נרצה להיות מתוקשבים כי האחוזים כאן הם גבוהים מאוד, ואם ישקיעו בבאר-שבע כמו שמשקיעים בשדרות, אולי נזכה למשהו.

אביבית ברקאי-אהרונוף: האם אפשר לקבל התייחסות לגבי ילדי החינוך המיוחד?

אביבית ברקאי-אהרונוף: כיצד נערכתם והאם אתם נערכים לסייע להם?

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מניחה שלמידה מרחוק לא מתאימה לכולם.

עמירה חיים: החינוך המיוחד, אלה המוסדות שאנחנו פותחים ראשונים ובדרך כלל לא סוגרים אותם.

עמירה חיים: ביקשנו מפיקוד העורף שברגע שיש איזושהי הקלה קטנה, להודיע לנו ואז נפתח את המוסדות האלה ראשונים.

עמירה חיים: אנחנו לא יכולים לפתוח היכן שלא מרשים לנו לפתוח.

מיכאל מלכיאור: בכל האזור לא מתקיים החינוך המיוחד או רק במעגל הראשון?

עמירה חיים: ילדים שלמשל נוסעים מאשדוד לראשון לציון.

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על אלה שמוסעים אל מחוץ לאזור אלא ילדי החינוך המיוחד באשקלון ובאשדוד.

עמירה חיים: באשקלון בתי הספר של החינוך המיוחד נסגרו היום ועל פי ההנחיה הם לא פועלים.

מיכאל מלכיאור: איך מתגברים את ההורים של ילדי החינוך המיוחד בתקופה הזאת?

עמירה חיים: שם הכנסנו את המורות החיילות, המדריכים שלנו שמגיעים עד לבתי האנשים, אבל זאת מצוקה אמיתית.

עמירה חיים: אתמול בישיבה של רח"ל, הבקשה הייתה ששירותי הרווחה עם העובדים הסוציאליים וכל המתנדבים הרבים שנמצאים ייכנסו לבתים של ילדי החינוך המיוחד - והם ממופים ויודעים בדיוק מי הם – כדי לסייע.

עמירה חיים: בעיקר מדובר בילדים הנכים.

עמירה חיים: זאת מצוקה אמיתית.

מיכאל מלכיאור: אם מדובר על עוד יום-יומיים, זה דבר אחד, אבל אם באמת אנחנו נכנסים לשבוע הבא ובתי הספר לחינוך מיוחד לא פועלים, אנחנו חייבים להפעיל מערך של מתנדבים הרבה יותר רחב מזה המדובר.

עמירה חיים: הכיוון הוא להפעיל מחר את בתי הספר.

מיכאל מלכיאור: נסכם שאם זאת הכוונה, זה בסדר, אבל אם לא, חייבים להיכנס לתוך הבתים.

מיכאל מלכיאור: לא מספיק שיש מספר מורים בתחום הזה לכל האזור.

מיכאל מלכיאור: המנכ"לית, כאשר היית בחוץ עלתה כאן דאגה גדולה מצד הרשויות המקומיות, מצד ההורים ומצד חברי הכנסת בנושא אבטחת מוסדות הלימוד.

מיכאל מלכיאור: יש שמועה – בניגוד למה שהובטח לוועדת החינוך – שממחר אין יותר אבטחה במוסדות הלימודים.

מיכאל מלכיאור: לא צריך לומר שבתקופה הזאת זה פשוט פשע לעשות זאת, אבל לא רק לגבי התקופה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להפעיל היום במדינת ישראל בתי ספר ללא שיהיה בהם מינימום אבטחה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לדעת היכן זה עומד נכון לרגע זה.

זאב אלקין: שאלה אחת קשורה להערכות של הזמן כי אני שומע את הדיון כאן ונאמר שצריך להפריד בין הטווח הקצר לבין הטווח הארוך, אבל כולנו מקווים שזה יסתיים תוך יום-יומיים.

זאב אלקין: זה מתחיל להזכיר קצת את מה שאמרנו במלחמת לבנון, התקוות שזה יסתיים תוך יומיים, אבל פתאום בלי ששמנו לב אנחנו מוצאים את עצמנו במצב הזה במשך שבועות.

זאב אלקין: כמו שאמר אלכס מילר, אני מניח שלמשרד יש תוכניות והוא יודע מה קורה אם המצב נמשך, ואני מניח שיש איזושהי החלטה מושכלת מראש איפה עובר קו פרשת המים.

זאב אלקין: כשאני שומע את ראש-הממשלה, אני לא שומע ממנו שמדובר ביום-יומיים.

מיכאל מלכיאור: אמרנו תקוות אישיות של כל אחד.

מיכאל מלכיאור: אף אחד לא נתן כאן הערכה ואמר שזה מה שיהיה.

זאב אלקין: תקוות זה מצוין, אבל אין דבר יותר מסוכן מהתנהלות בצורה בה כולנו חושבים שעוד יום-יומיים זה יסתיים.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שלמשרד החינוך יש כבר היערכות והוא יודע מה יקרה אם זה ייקח שבועות וכי יש החלטה מודעת ומושכלת מראש לגבי קו פרשת המים שאם עוברים אותו, גם אם נראה שזה ייקח עוד יום-יומיים, מחליטים להיכנס להיערכות של הטווח הארוך ולא נגררים בהיערכות של הטווח הקצר שממצה את עצמו באיזשהו שלב.

זאב אלקין: במצב בו היינו לפני שנתיים וחצי, למדתי שהמערכת לא הספיקה להגיב בזמן להימשכות הפעולה.

זאב אלקין: השאלה השנייה קשורה לפרופיל של המקומות האלה.

זאב אלקין: כאשר לוקחים את שדרות, כאשר לוקחים את אשקלון, אשדוד, אופקים ונתיבות, למעשה כל המעגל הזה שנכנס, אלה ערים בהן מתגוררת בין 30 ל-40 אחוזים אוכלוסייה מבוגרת שהיא אוכלוסיית עולים.

זאב אלקין: כל פעולת ההסברה שמכוונת להורים בנושא החינוך – אני לא מדבר על ילדים כי הילדים שולטים מצוין בשפה העברית ובדרך כלל אין שם בעיה – לגבי פתיחת המוסדות, לגבי כללי התנהגות במוסדות של ילדים, לגבי אפילו יציאה החוצה, האם זה עובר גם את האפיק של השפה הרוסית או שהכל נשאר בעברית?

מיכאל מלכיאור: גם אמהרית.

מיכאל מלכיאור: יש פה לא מעט אוכלוסייה אתיופית.

זאב אלקין: השאלה היא גם באיזה כלי תקשורת.

זאב אלקין: אם כל הדבר הזה נעשה בכלי תקשורת שחלק גדול מאוד מהציבור – ואלה אחוזים גדולים מאוד – לא צורך אותו, הוא גם לא ידע שאפשר לצאת ואיך צריך להתנהג.

שלומית עמיחי: אתמול מסרה לי שרת החינוך – אני מקווה שמה שהיא יודעת לא השתנה – שהגיעו להסדר בין האוצר לבין המשרד לביטחון פנים, בתיווך משרד ראש-הממשלה או ראש-הממשלה, כך שהאבטחה תימשך כסדרה.

שלומית עמיחי: אני הורדתי את הנושא מדאגותיי ואני מקווה שאי הידיעה שכאן לא משקפת איזושהי בעיה.

שלומית עמיחי: כמובן ברגע שאני אסיים את הישיבה כאן, אני אוודא שהמאבטחים יודעים זאת וכי הרשויות המקומיות יודעות זאת.

שלומית עמיחי: אני שומעת את הדברים שנאמרו כאן ואני כמובן אבדוק האם מה שהודיעו לשרת החינוך יודיעו גם בשטח לכל מי שצריך לדעת.

שלומית עמיחי: אין ספק שגם השרה, כולנו, גם השלטון המקומי וגם המשרד לביטחון פנים, לא העלינו על הדעת שבעת הזאת – עוד לפני שפרצה המלחמה הזאת – המאבטחים לא יפקדו את בתי הספר הן בגלל הביטחון והן בגלל המאבטחים.

שלומית עמיחי: אני מקווה שאמנם נפתרה הבעיה אבל אבדוק זאת מיד עם תום הישיבה.

שלומית עמיחי: נשאלתי לגבי העתיד.

שלומית עמיחי: ממחר אנחנו בוחנים גם את ההצעות לזמן ממושך יותר ובצניעות אני רוצה לומר שאני מניחה שכמו שנערכנו בצורה ראויה עתה, נדע ונשכיל להיערך גם למצב ארוך יותר.

שלומית עמיחי: צריך לומר שבמחוז יש כבר ניסיון גם לתקופות ארוכות יותר.

שלומית עמיחי: כל הגופים מרושתים ומחוברים.

שלומית עמיחי: יש לי את כל הכלים להגיע לתוכנית מסודרת מיידית וכך נעשה.

שלומית עמיחי: לגבי השפות.

שלומית עמיחי: אני שומעת את אשר אתה אומר ואנחנו ניתן את הדעת לראות אם אנחנו יכולים גם בקו הפתוח להוסיף זאת.

זאב אלקין: ערוץ 9 משדר בקו הפתוח.

שלומית עמיחי: כבר הבוקר הדוברת שנסעה אתי ברכב דאגה שיתראיינו גם ברדיו רקע וגם בערוץ 9 כדי להסביר.

שלומית עמיחי: מנהלת המינהל הפדגוגי הסבירה מה קורה ומה המערכת מציבה ומציגה.

שלומית עמיחי: יחד עם זאת אני לוקחת כשיעורי בית מיידיים לראות במה אפשר עוד לתגבר בנושא, כולל השפה האמהרית לה לא נתנו פתרון.

שלומית עמיחי: אני מודה על השאלה ונפעל בנושא.

מיכאל מלכיאור: בנושא האמהרית והילדים האתיופים, זאת אוכלוסייה שבהרבה מאוד מהישובים כאן תלויה במערכות הציבוריות.

מיכאל מלכיאור: ברגע שאי אפשר לבוא במרוכז למערכות הציבוריות, המצוקה היא הרבה יותר גדולה.

מיכאל מלכיאור: לכן אני מבקש כחלק מההחלטה שלנו לעשות מאמץ מכוון כלפי כלל אוכלוסיית העולים ובפרט כלפי אוכלוסיית העולים מאתיופיה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסכם את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד שמח על כך שקיימנו כאן את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: זה היה נכון לעשות זאת.

מיכאל מלכיאור: אני גם מאוד שמח על הדיווחים שקיבלנו ממשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אני ממש גאה בעבודה שנעשתה על ידי מנהלת המחוז, על ידי כל העוזרים, על ידי המשרד, על ידי אלו שעובדים עם הקו הפתוח וקודם כל על ידי העובדים במקום, על ידי המורים.

מיכאל מלכיאור: כל מורה ומורה שבקשר יום יומי עם כלל התלמידים, הפסיכולוגים, כל המערך של הסיוע, המורות החיילות וכולי.

מיכאל מלכיאור: אניע חושב שההיערכות היא אחראית, רצינית, מעמיקה ומגיעים לכל ילד.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מצדנו רק נעודד ונחזק את ידי העושים במלאכה.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת צריך לדעת שאם יהיה המשך הלחימה בשבוע הבא, אנחנו נעבור למערך אחר ונצטרך להגביר תקציבים גם למערך היותר ארוך.

מיכאל מלכיאור: זה לא אותו הדבר כאשר ילד יושב בבית כמה ימים או אם הוא יושב כמה שבועות, בפרט שחלק מההורים יצטרכו לצאת לעבוד.

מיכאל מלכיאור: במקרה כזה מדובר במערך לגמרי אחר וצריך להיות כאן תחזוק גם של נושא המחשוב, נושא הערכות, נושא הסיוע המיוחד, שפ"י, פסיכולוגים וכולי.

מיכאל מלכיאור: כל המערך צריך להיכנס לפאזה אחרת בתחילת השבוע הבא, כאשר ניתן תגבור התקציבים הנחוצים כדי לבצע את הפעילות הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני שמח על ההודעה שהוסדר נושא אבטחת בתי הספר.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקוות שאכן זה כך.

מיכאל מלכיאור: התבקשנו לכנס את הוועדה לישיבת חירום בנושא הזה אבל כרגע אני לא עושה זאת מאחר ששמעתי שהעניין הגיע לידי פתרון ולכן אין צורך בקיום ישיבות חירום.

מיכאל מלכיאור: דבר ברור ומובן הוא שלא יהיו לימודים במדינת ישראל אם הנושא הזה לא מוסדר.

מיכאל מלכיאור: אמרנו את זה חד-משמעית בעבר וביום הזה בוודאי אנחנו צריכים לחזור על הדברים ולחזק אותם.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשבח את השלטון המקומי שעשה דברים שמראים שאנחנו אכן בברית גורל במדינת ישראל וכאשר אזור אחד נמצא באופן מתמיד תחת התקפות מבחוץ ותחת טרור, בוודאי שכל שאר האזורים פותחים את שעריהם.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה הוצג כאן בצורה ראויה לכל שבח ואני מודה לכם על כך.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שזה גם נכון לירושלים ולהרבה מקומות ברחבי הארץ כאשר כולם ערוכים.

מיכאל מלכיאור: נצטרך להיכנס ספציפית לנושא של חינוך מיוחד וגני הילדים.

מיכאל מלכיאור: אם יהיה המשך של שביתת מערכת החינוך, נצטרך מערך של מתנדבים שיהיה שונה מהקיים היום.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסיים את הישיבה בתפילה לבורא עולם שגם הוא יעשה את עבודתו וישמור על כוחות צה"ל וידביר שונאינו תחתיהם, שיחזרו כולם שלמים בשלום ושלא נראה עוד שפיכות דמים באזור הזה.

מיכאל מלכיאור: שוב אני רוצה לחזק את כל העוסקים במלאכה בשעה הקשה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו אתכם וזה חשוב לנו לומר לכם שלכל דבר ועניין אנחנו בוועדת החינוך אתכם.

מיכאל מלכיאור: זה התפקיד שלנו להיות אתנו ותפנו אלינו אם אתם צריכים עזרה מאתנו.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה לכולכם.