ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 552, 2008-12-22 09:00

יצחק גלנטי: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא:

יצחק גלנטי: תקנות הביטוח הלאומי (ביטוח נכות) (מתן שירותים מיוחדים) (תיקון), התשס"ט-2008.

יצחק גלנטי: נציג המוסד לביטוח לאומי, בבקשה.

שרי בכר: בוקר טוב, קצת רקע, גמלת השירותים המיוחדים ניתנת לנכה הזכאי לקצבת נכות לפי פרק ט', אשר נקבעו לו אחוזי נכות בשיעור של 60% לפחות והוא תלוי בעזרת הזולת ונזקק לסיוע צמוד לביצוע פעולות היום יומיות.

שרי בכר: בחודש אוקטובר הגיע המוסד להבנות עם אוצר המדינה, במסגרתן, בין היתר, יינתן פתרון לעלות הגבוהה הכרוכה בהעסקת מסייע צמוד, בין היתר, בעקבות השינויים החוקיים שחלו לאחרונה ואשר גרמו לייקור בהעסקת העובד המסייע הצמוד.

שרי בכר: הוחלט, שלגמלה המיוחדת יתווספו ברמה הבינונית והגבוהה 90-475 שקלים, וזה בנוסף לעדכון המדדי של ינואר 2009.

שרי בכר: ליתר פרטים אני מפנה אתכם לגברת רבקה פריאור, ממינהל המחקר והתכנון של המוסד לביטוח לאומי.

רבקה פריאור: בתקנות אצלנו, הסכומים של השירותים המיוחדים מתורגמים לאחוזים מקצבת היחיד המלאה.

רבקה פריאור: קצבת היחיד המלאה בינואר 2009 עולה מ-1,861 שקלים ל-1,945 שקלים.

רבקה פריאור: זה העדכון המדדי של קצבת היחיד המלאה.

רבקה פריאור: על זה אנחנו צריכים לתת תוספת של 90 שקלים למי שקיבל שר"מ ברמה של 100%, הרמה האמצעית.

רבקה פריאור: ו-475 שקלים למי שקיבל שר"מ ברמה הגבוהה.

רבקה פריאור: כאשר אנחנו מוסיפים 90 שקלים ו-475 שקלים, אנחנו מקבלים אחוזים שאינם עגולים וקשה לכתוב אותם בחוק.

רבקה פריאור: לכן אנחנו מבקשים שיהיה כתוב:

רבקה פריאור: 104.6% לרמה שהיתה עד עכשיו 100%.

רבקה פריאור: ו-174.4% לרמה שהיתה עד עכשיו 150%.

רבקה פריאור: זה מוריד בשקל, במקום 90 שקלים הם יקבלו 89 שקלים, ובמקום 475 שקלים הם יקבלו 474 שקלים.

יצחק גלנטי: שאלה ראשונה שנשאלת, מדוע אין שום תוספת גם לנכים ברמה הראשונה, מה ההיגיון?

יצחק גלנטי: מדוע במסגרת התקנות האלה לא ניתנה שום תוספת לנכים ברמה הראשונה, מה ההיגיון שעומד מאחורי זה?

רועי קרת: לפי בדיקה, ברמה הראשונה יש הכי פחות צורך והכי פחות שימוש בעובדים זרים.

רועי קרת: תכלית התיקון, סיוע לאלה שצריכים יותר את העובדים הזרים.

רועי קרת: ברמה הראשונה יש פחות שימוש בעובדים זרים, יש לנו כאן את הנתונים אם אתם רוצים.

יצחק גלנטי: בוא נניח שהם באמת לא זקוקים לסיוע של עובדים זרים.

רועי קרת: תכלית התוספת היא מתוך ראייה של אלה שצריכים את העובדים הזרים, בעיקר בגלל שינויים שחלו לאחרונה, גם בפסיקת בית המשפט העליון וגם בחקיקה בהטלת אגרות על העסקת עובדים זרים.

רועי קרת: ברמה הנמוכה יש פחות צורך ופחות שימוש בפועל בעובדים זרים ולכן הם לא נכנסו.

יצחק גלנטי: האם כל אלה שנמצאים ברמה 2 וברמה 3 מעסיקים עובדים זרים?

שלום קוטשר: לא.

יצחק גלנטי: זאת אומרת, חלקם לא מעסיקים עובדים זרים.

שלום קוטשר: הם גם לא יכולים.

שלום קוטשר: בסכומים של רמה 2 ורמה 3, הם לא יכולים להעסיק עובדים זרים.

יצחק גלנטי: משום מה נראה לי, שהתוספות האלה לא שוויוניות, הן גם לא פותרות את הבעיה.

יצחק גלנטי: לכן, הייתי מבקש לשמוע את בעלי הדבר, קרי, הנכים, אלה שאמורים לקבל את התוספת, או לא לקבל אותה.

יצחק בימקה: ראשית, לגבי אלה שמקבלים 50% שר"מ, יש להם רשימות, הם יכולים לדעת מי כן מעסיק עובד זר, יש כאלה שכן מעסיקים עובדים זרים, זה שלפי הקריטריונים שלהם הם יקבלו רק 50% שר"מ, זה לא אומר שהם לא נכים קשים.

יצחק בימקה: לפי הקריטריונים של המוסד לביטוח לאומי הם נפלו וקיבלו רק 50% שר"מ.

יצחק גלנטי: אלה קריטריונים של הביטוח הלאומי?

יצחק בימקה: שר"מ זה קריטריון של הביטוח הלאומי, שר"מ נקבע על ידי ביטוח לאומי.

יצחק בימקה: הם מקבלים 50% שר"מ, הם לא רוצים להילחם במוסד לביטוח לאומי אז הם נשארים עם 50%, אבל הם כן מעסיקים עובד זר.

יצחק בימקה: יש רישומים, ניתן לדעת מי מעסיק עובד זר.

יצחק בימקה: עם סכום של 800 ומשהו שקלים אי אפשר להעסיק עובד זר, רק אנשים עשירים מאוד יכולים להרשות זאת לעצמם.

יצחק בימקה: למה האיפה ואיפה?

שלום קוטשר: גם אלה שנמצאים ברמה השנייה והשלישית, ההוצאות שיש על עובד זר, יש פער של 3,600 שקלים בין הקצבה של רמה 2 לבין הסכומים בפועל שצריך לשלם לעובד הזר.

יצחק גלנטי: אולי זה נובע מצרכים מיוחדים שמצדיקים את הפער הזה?

שלום קוטשר: היום יש דחיקה מאוד גורפת למען העובד הזר, הוא מקבל את כל הזכויות שמגיעות לעובד הישראלי - - -

יצחק גלנטי: אני לא מדבר עכשיו על מה מקבל העובד הזר, אני שואל דבר פשוט, באותם מקרים שאתה מדבר עליהם, האם יש הצדקה לכך שמתקיים הפער הזה?

אבי סלומה: אין הצדקה, נקודה.

יצחק גלנטי: זאת אומרת, שהצורך בתוספת הוא זהה לכולם?

אבי סלומה: מחודש לחודש המינוס בבנק עולה, זאת אומרת, אנחנו בקושי מקבלים את מחצית העלות שעולה לנו.

יצחק גלנטי: אני חייב לומר לך אדוני, זה לא שיש איזה שהיא בריכה מלאה בכסף וכל מה שצריך לעשות, להושיט את היד ולחלק לכל מי שיש לו מינוס בבנק.

יצחק גלנטי: הלוואי וזה היה המצב.

אבי סלומה: אנחנו חיים בקהילה, אתם קבעתם שמגיע לנו אמצעי מחייה בקהילה.

יצחק גלנטי: זה לא שקבענו, זאת עובדת חיים, אתם חיים בקהילה.

שלום קוטשר: תיאורטית אנחנו חיים בקהילה, אבל במציאות קשה לנו מאוד להתקיים בקהילה.

בלה צור: גם אני מחזיקה עובדת זרה, לא מעט שנים, אבל אני רוצה להתייחס לסוגיה שדיברתם עליה קודם, לאנשים שנמצאים בקהילה, וזאת המגמה שאנחנו רוצים, הם מחזיקים שני עובדים זרים, הם אנשים מונשמים ומשותקים ובכל זאת המגמה היא, שהם יהיו בבית.

בלה צור: לפני כשנה או יותר, ביקשתי תוספת לאותם אנשים עם הגבלות קשות ומיוחדות.

בלה צור: עכשיו, כשאני רואה את התוספת שתגיע ל-150% שר"מ, בנוסף, נצטרך לשלם על עובד אחד 70 שקלים לחודש לחברה, שההוצאה הזאת לא היתה קודם, אני חושבת שבעצם אנחנו חוזרים אחורה, אנחנו לא מנסים לעזור.

בלה צור: הייתי רוצה לשמוע כאן תשובה בעניין הזה וגם לגבי שני עובדים זרים לאדם שנזקק במיוחד.

דורון יהודה: בהפגנת הנכים האחרונה שארכה כ-4.5 חודשים, העלינו את הטענות, שלא ניתן להחזיק עובדים זרים, אפילו לא עובד אחד, ויש נכים שמחזיקים גם בשני עובדים, מדובר בנכים קשים, נאבקנו ארוכות, העלינו נושאים נוספים, באמצעות הפגנה ממושכת הגענו לסיכום – זה מה שהביטוח הלאומי היה מוכן לתת – את התוספות האלה.

דורון יהודה: אם אתה שואל אותי, זה לא מספיק, אבל זה היה הסיכום שסיכמנו עם הביטוח הלאומי, שהתוספות האלה יינתנו בדרגה של 100% ו-150%.

יצחק גלנטי: סליחה אדוני, האם אתה רוצה לומר, שהתוצאה של התקנות החדשות האלה הן תוצאה של סיכום בין המפגינים לבין משרד האוצר?

דורון יהודה: סיכום בין האוצר לביטוח לאומי.

דורון יהודה: המפגינים ביקשו הרבה יותר, אבל האוצר והביטוח הלאומי הגיעו לסיכום הנ"ל.

יצחק גלנטי: זאת שיטה מצוינת.

יצחק גלנטי: אז מדוע שעכשיו לא תצאו להפגין שוב?

דורון יהודה: לא רק שלא חתמנו על ההסכם, לא הסכמנו לחתום על ההסכם משום שלא הסכמנו לדברים האלה.

דורון יהודה: האוצר והביטוח הלאומי אישרו את זה וזה מה שהם מוכנים לתת בתקציב.

דורון יהודה: שר הרווחה הודיע, שאם יש נכים שמחזיקים שני עובדים, הם יכולים לקבל עד 1,500 שקלים תוספת דרך הרווחה.

דורון יהודה: על כך הודיע שר הרווחה ואני בטוח שהמוסד לביטוח לאומי מודע לזה.

דורון יהודה: עד עכשיו היתה עזרה לנכים שיש להם שני עובדים, נתנו להם 1,200 שקלים, הגדילו את הסכום ל-1,500 שקלים.

דורון יהודה: מי זכאי לקבל את זה?

דורון יהודה: כל מקרה נבדק לגופו, למשל, אדם עשיר לא יקבל, אבל אדם שמצבו הכלכלי קשה וקשה לו להחזיק את אותם עובדים, יקבל את העזרה.

דורון יהודה: כך נאמר לנו.

דורון יהודה: היה הישג נוסף שניתן לקבוצות האחרות, זה בנושא ניידות, אבל כרגע אנחנו מדברים רק על שירותים מיוחדים.

דורון יהודה: אם אתה שואל אותי, האם זה מספיק?

דורון יהודה: אני אומר שלא כי ההוצאה לעובד זר עולה היום 16,000 שקלים.

דורון יהודה: אני אשאיר לך את החומר ותיווכח בעצמך.

דורון יהודה: אם אני רוצה לעמוד לפי הוראות החוק, אני צריך לשלם סכום של 16,000 שקלים בחודש למטפל אחד.

דורון יהודה: כשאתה מגיע היום לדיון בנושא נזיקין בבתי המשפט, בתי המשפט פוסקים 12,000-14,000 שקל תשלום לעובד אחד.

דורון יהודה: זאת אומרת, לא רק אנחנו אומרים את זה אלא גם הפסיקה קובעת את זה.

דורון יהודה: לכן, תמוה בעיניי שמציעים לנו הצעות נמוכות שכאלה.

דורון יהודה: אבל גם אתה אמרת לי, לפעמים צריך לדעת לקחת את מה שנותנים, אם אפשר יותר, היה טוב יותר.

יצחק גלנטי: מה האלטרנטיבה שלך, לוותר על מה שנותנים?

דורון יהודה: לא, אני אומר שלא.

שלום קוטשר: אני רוצה להוסיף, אני מעסיק עובד זר ואני יודע מחבריי שגם הם מעסיקים עובד זר, כולנו עבריינים, אנחנו לא משלמים להם את מלוא הזכויות כי אין לנו את כסף ואנחנו צפויים, יום יום, לקבל את המכה מבית המשפט, מ"קו לעובד", יש להם ארגונים חזקים שמגנים עליהם, אנחנו ממש בסכנה, אבל לנו אין ברירה, אנחנו צריכים להמשיך לחיות, לנשום אוויר, לקום מהמיטה, ללכת לשירותים, אין לנו ברירה, עד שיתפסו אותנו.

אבנר עורקבי: בניגוד לחבריי כאן, אני נמצא ב-50% שר"מ ואני מעסיק עובד זר.

אבנר עורקבי: אשתי, שתהיה בריאה, עוזרת לי.

אבנר עורקבי: אבל היום, במחשבה שנייה, אני כבר לא יכול להחזיק את העובד זר.

אבנר עורקבי: אני שואל את הביטוח הלאומי, אם יש לי 50% שר"מ – למרות שמגיע לי יותר אבל לא ערערתי – סימן שיש לי צורך בעובד זר, אז למה אתם לא מוסיפים את התוספת גם ל-50%?

אבנר עורקבי: למה רק ל-100% ול-150%?

אבי סלומה: ל-50% לא מגיע לחיות.

יצחק גלנטי: אבקש מנציג האוצר להסביר, מדוע לא ניתן את כל מה שמבקשים?

דב בארי: התיקון הזה, כפי שהסבירו נציגי המוסד לביטוח לאומי, נועד לתת שכבה נוספת של עזרה לאותם נכים שמחזיקים עובד סיעודי.

דב בארי: כפי שצוין כאן, הסיכום הזה והמספרים הללו נקבעו שלא על ידי משרד האוצר אלא על ידי אנשי המוסד לביטוח לאומי, לנו לא היה יד בדבר, האם אדם מסוים יקבל 50 שקלים ואדם אחר יקבל 150 שקלים.

דב בארי: השורה התחתונה, סכומי התוספות לא נקבעו על ידי משרד האוצר.

דורון יהודה: לא נכון, הם נקבעו על ידי משרד האוצר והביטוח הלאומי.

דורון יהודה: אתה מטעה.

דב בארי: למשרד האוצר לא היתה יד בדבר בקביעת גובה הסכומים.

דב בארי: כפי שהיושב ראש כבר הסביר כאן, לא ניתן לקחת עוגה גדולה יותר ולחלק יותר.

יצחק גלנטי: תחלק את העוגה הזאת באופן שוויוני.

דב בארי: כפי שאמרתי, אנחנו לא קבענו את חלוקת העוגה, לא קבענו כמה יקבל כל אדם, זה נעשה על ידי המוסד לביטוח לאומי.

דב בארי: אני יכול להבין את הרעיון שעומד מאחורי התיקון הזה.

דב בארי: שוב, יש מגבלה ואנחנו רוצים להעמיד כמה שיותר עזרה לנזקק ביותר.

דב בארי: באופן טבעי, אנשים ברמה הגבוהה והרמה הבינונית של שר"מ, הם הנזקקים ביותר ולכן אני מבין את החלוקה הזאת ואת מתן התוספות לאותה אוכלוסייה.

יצחק גלנטי: שמענו שיש כאלה שמחזיקים עובדים זרים ויש כאלה שלא מחזיקים עובדים זרים.

יצחק גלנטי: לכן, אולי יש מקום לחשוב, שהבסיס, שחלוקת הכסף צריכה להיות שונה ולא כפי שהיא מוצעת על בסיס רמות אלא על בסיס השאלה, כמה עובדים זרים ומי מעסיק עובדים זרים.

יצחק גלנטי: אני לא רוצה להיכנס כעת לפירוט, זאת דרך אחת.

יצחק גלנטי: דרך שנייה שנשאלת, כאן אני שואל את נציג האוצר, מה היה קורה אדוני, מבחינת התוספת הנחוצה, אם היינו מחלקים את התוספת שוויונית לכולם?

דב בארי: אני לא יודע במדויק, אני בטוח, שהגברת רבקה פריאור, שאמונה על הנושא הזה במוסד לביטוח לאומי יכולה לבדוק את זה.

רבקה פריאור: לא בדקנו חלוקה שוויונית לכולם משום שבסופו של דבר אנחנו רואים לנגד עינינו את ההסכמה, גם אם נציגי הנכים לא חתמו על ההסכם עם האוצר, לפי מיטב ידיעתי, מה שדווח לי, שהם הסכימו על הסכומים האלה.

אבי סלומה: לא, זה לא נכון.

רבקה פריאור: אם אנחנו לוקחים את אותו סכום של 45 מיליון, שזה בערך העלות של התיקון כולו ומחלקים אותו שווה בשווה, אפשר לעשות חישוב פשוט, בערך 29 אלף מקבלי שר"מ, אפשר לחלק אחד לשני ולראות כמה יוצא לכל אחד.

רבקה פריאור: אפשר גם לעשות חלוקה אחרת ששומרת על הפרופורציות של 50%, 100% ו-150% שנהוגה היום, לעשות רמות אחרות באותו משחק.

רבקה פריאור: עם הסכום התקציבי הזה אפשר לשחק איך שרוצים.

יצחק גלנטי: אני שואל שוב את השאלה ששאלתי קודם, על מנת להגיע למצב של שוויון, מעבר ל-45 מיליון שקלים שעומדים לחלוקה לרשותכם, במצב הנוכחי, עם התוספות הללו, על מנת להגיע לתוספת זהה לכולם, מה ההפרש?

רבקה פריאור: תלוי כמה תהיה התוספת, אם היא תהיה 90 שקלים לכולם, כמו שיש כרגע לסכום הבינוני, זה סכום אחד.

רבקה פריאור: אם היא תהיה לכולם 474 שקלים, כמו שיש לקבוצה הגבוהה, זה סכום אחר.

יצחק גלנטי: אני מדבר יחסי, לשמור על היחסיות, באיזה סכום אנחנו מדברים, מיליון שקלים, חמישה מיליון, עשרה מיליון?

רבקה פריאור: אני לא בטוחה שיש לי את התשובה במיידית כי אני גם לא בטוחה שהבנתי את השאלה.

שמרית שקד גיטלין: אני חושבת שהוא התכוון למה שאמרת מלכתחילה, זאת אומרת, תוספת לתקציב הקיים, לא חלוקה מהתקציב הקיים אלא תוספת לתקציב הקיים שתשמור על היחסיות שקיימת היום.

רבקה פריאור: אפשר לבדוק את זה.

בלה צור: אני מבקשת לשאול, אילו כל נכה סיעודי היה מאושפז בבית חולים סיעודי, כמה זה היה עולה למדינה?

בלה צור: הייתי מבקשת לקבל תשובה, כמה היה עולה למדינה אשפוז של אדם נכה, שבכוח אנחנו מנסים להחזיק אותו בקהילה?

בלה צור: אבקש תשובה ממשרד האוצר.

דב בארי: אני לא חושב שזאת תשובה שניתן לשלוף מהמותן ואני לא מתכוון לענות על השאלה הזאת ללא בדיקה.

דב בארי: אני כן יכול לומר, שהמטרה של השארת הנכים בקהילה, כאן מדובר לא רק בנכים אלא על כל האוכלוסיות המוגבלות, המטרה משותפת לכל גופי הממשל בישראל, כולל משרד הרווחה, כולל משרד הרווחה, לכולם יש אינטרס, מעבר לאינטרס הכלכלי שהוא קצת כואב בעניין הזה, אבל הוא בוודאי לא העיקרי אלא צריך לומר יותר על הזכויות של אותם האנשים וטיב השירות וטיב השייכות שלהם לקהילה, להשאיר אותם בקהילה.

שלום קוטשר: אז תתנו לנו להתקיים בכבוד בקהילה.

יצחק גלנטי: אני חש שאנחנו לא בכיוון הנכון בכלל, התחושה שלי, שאנחנו לא בכיוון הנכון.

יצחק גלנטי: אני חושב שניתן, אל"ף, עם אותם 45 מיליון שקלים, לשבת, להגיע לכלל סיכומים בין כל השותפים לנושא, ארגוני הנכים, האוצר, משרד הרווחה, ולקיים דיון ממצה שבו ניתן להגיע לכלל הסכמות.

יצחק גלנטי: אפשרות שנייה, יכול להיות שההבדל שמדובר בו הוא בכלל פחות מ-10 מיליון שקלים, אינני יודע, אולי כדאי לבחון גם את הנקודה הזאת.

יצחק גלנטי: אני מציע, לשבת בצורה רצינית ולדון בהצעות לעומק.

יצחק גלנטי: עלתה כאן שאלה, מה האלטרנטיבה, האם היא יקרה יותר או זולה יותר?

יונתן דוידוביץ: בוודאי שהיא יקרה יותר.

יונתן דוידוביץ: כאשר התשובה לשאלה שלך מסתכמת ב-45 מיליון שקלים, אתה מוטעה, לא זאת השאלה.

יונתן דוידוביץ: האוצר מממן הרבה יותר אחזקת נכים, איך הוא עושה את זה?

יונתן דוידוביץ: הוא מממן את זה עבור הנכים המוחזקים במוסדות.

יונתן דוידוביץ: אם המטרה של כולנו כחברה, שהנכים לא יחיו במוסדות אלא יחיו בקהילה, האוצר צריך לדעת כמה זה עולה לו כי האלטרנטיבה היא, שאנחנו לא נוכל להמשיך לחיות בקהילה ואנחנו ניאלץ לאותם מוסדות.

יונתן דוידוביץ: סוף מעשה במחשבה תחילה כי אם ניאלץ כך לעשות, זה יעלה לאוצר עשרות מונים.

יונתן דוידוביץ: לכן, צריך להדריך אותם וראוי היה שהכנסת תעשה את זה, חבר'ה, תחשבו קדימה, נכון שאתם אמונים על הכיס ועל הכסף, אבל תחשבו, האם אתם רוצים להכניס את הכסף הזה למוסדות קיימים וחדשים שיצטרכו להיבנות כדי לקבל אותנו או לאפשר לנו לחיות בקהילה, דבר שיהיה טוב יותר לחברה וגם כלכלית יהיה זול יותר.

אבנר עורקבי: יש לי בעיה, אק"ים ואני מייצגים כ-140 אלף ילדים שגם זקוקים לשר"מ והם לא מקבלים קצבת שר"מ, מי שמממן את השר"מ זה ההורים שלהם, כל העול נופל עליהם.

אבנר עורקבי: יש הורים שמממנים אפילו שני עובדים זרים, מכיסו של ההורה יוצא לפחות 12,000 שקלים בחודש.

עטרה חיימוביץ: אני יושבת ראש העמותה לילדים מונשמים, לצערי הרב, הילדים האלה מונשמים עם מידת משכל גבוהה מאוד שיכולים לצאת ולהיות בבית ספר ובגן.

עטרה חיימוביץ: אני מייצגת 167 ילדים, ההורים של חלקם יכולים להרשות לעצמם להחזיק עובד זר אבל רוב ההורים לא יכולים להרשות לעצמם להחזיק עובד זר.

עטרה חיימוביץ: האם ילד כזה צריך להיות בבית?

עטרה חיימוביץ: האם לילד כזה לא מגיע שר"מ?

עטרה חיימוביץ: האם דינו של ילד כזה להיות בבית חולים או למות?

עטרה חיימוביץ: מה מדינת ישראל רוצה בשביל הילדים האלה?

עטרה חיימוביץ: הורים מתפטרים מעבודה, הורים מפוטרים מעבודה, מה קורה פה?

משה רוטמן: אני אב לילד מונשם ומשותק, אני עוד אחד מהקורבנות, אם דיברנו על עורכי דין, כנסיית סטלה מאריס בחיפה היא כנסייה של עורכי דין, עורכי דין מתייצבים שם בימי ראשון כדי להדריך את המטפלים, בדרך כלל הם פיליפינים, איך לדפוק את המעביד.

משה רוטמן: מנגד, אנחנו מנסים לעזור למשפחות, אבל העזרה היא לתת לפחות 30% מעבר, שלא יהיו חשופים לתביעות כאשר יש את שעות המנוחה.

משה רוטמן: אין פה שום פתרון אמיתי, ממשיכים תלאי על תלאי.

משה רוטמן: אני היום מממן את האחזקה, יש לי רישיון לשלושה מטפלים, דבר שכמעט לא יכול להתבצע מאחר והם עוזבים, הם לא אוהבים עבודה עם נכה מורכב, בטח לא עם ילד ובוודאי לא בתוך משפחה, הם מחפשים את העבודה הקלה.

משה רוטמן: אנחנו כל הזמן צריכים להגיע לרמות מימון של עשרות אלפי שקלים בחודש.

משה רוטמן: אני חושב שהגיע הזמן לעזור לאנשים האלה לחיות בכבוד בתוך החברה.

משה רוטמן: הבן שלי יכול מחר לשבת כתלמיד מצטיין ולעשות חיל בדברים אחרים, לרוץ עם הראש.

משה רוטמן: אנחנו מתחילים לסגור את השיבר שהם כבר ילדים וכשהם מבוגרים אז סוגרים לגמרי כדי לגמור אותם.

משה רוטמן: אי אפשר לחיות בכבוד, אי אפשר לתת להם את הזכויות הבסיסיות.

משה רוטמן: אני חרד כי אני רואה לאן זה הולך.

משה רוטמן: מה ייקרה לאחר שאעצום עיניים, הפיצויים של חצי מיליון כבר גמרתי, מה אעשה?

דורון יהודה: ישנם נכים רבים שמצפים לקבל את התוספת הזאת ב-1 בינואר.

דורון יהודה: אי הצבעה ואי החלטה לקבל ולדאוג ליתר הנכים, אם לא נחליט על כך כרגע, ב-1 בינואר הנכים לא יקבלו גם את זה.

דורון יהודה: לכן אני מבקש לאשר את התוספת הזאת ולאחר מכן נמשיך בדיונים עם כבודו בוועדת העבודה, אם נצטרך אפילו נפגין על מנת שהנכים לא יסבלו.

דורון יהודה: אבל בכל מקרה, צריך לאשר זאת בשלב זה כי הנכים מצפים לזה.

יונתן דוידוביץ: אנחנו יוצאים מכאן בהרגשה שהנכים אינם שומרי חוק כי עם הקצבה שנקבל אנחנו עבריינים.

יונתן דוידוביץ: המדינה והאוצר נותנים לנו את האישור להיות עבריינים.

יצחק גלנטי: הייתי מבקש לקרוא מכאן לשר הרווחה, לשקול את הנושאים שהועלו כאן בוועדה.

יצחק גלנטי: במסגרת התקנות המבוקשות לא ניתן מענה לגבי אותם אנשים.

יצחק גלנטי: כלומר, נשארה קבוצה של אנשים שלגביה אין פתרון.

יונתן דוידוביץ: לכולם אין פתרון, זאת הבעיה.

יצחק גלנטי: אני מסכים עם מה שאתה אומר, אבל האלטרנטיבה היא, לעכב גם את התקנות הללו ולא לזה התכוונתם.

יונתן דוידוביץ: נכון, לא ביקשנו זאת, אבל ביקשנו להבהיר, שההסכמה שלנו לתקנות האלה אינה סוף פסוק.

יצחק גלנטי: אדוני, אני הולך לקראת הכיוון הזה.

יונתן דוידוביץ: תודה.

ישראל הבר: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

ישראל הבר: אני רוצה לציין, שהמדינה כאן אוחזת את המקל משני קצותיו.

ישראל הבר: מהצד האחד, לא משלמים מספיק כדי לכסות את זכויות העבודה.

ישראל הבר: מצד שני, יש לפחות הצעת חוק אחת שאינה מקודמת, אני מדבר על הצעת חוק להסדרת שעות נוספות לעובדי סיעוד.

ישראל הבר: יש עכשיו בג"צ של "קו לעובד", שתלוי ועומד.

ישראל הבר: לפי ההלכה הקיימת, צריך להוסיף 30% לשעות נוספות.

ישראל הבר: אבל על פי בג"צ, יש סיכוי להעלות את ה-30% ל- 5,000 שקלים.

ישראל הבר: במשרד התמ"ת יש תזכיר חוק שלא מקודם ואני קורא לכם לקדם זאת כי אי אפשר לאחוז את המקל משני קצותיו, או שמשלמים או שמסדרים את העניין כדי שהנכים לא יהיו עבריינים.

יצחק גלנטי: אבקש את התגובה של נציג משרד המשפטים לכל מה שנאמר פה.

שי סומך: ראשית, נכחתי בדיון בבג"צ, לא התרשמתי שלשופטים יש כוונה להעלות את ה-30%, אני חושב שהנימה שלהם היתה אוהדת מאוד כלפי הנכים ולכן אני לא חושב שיש סכנה כזאת של ייקור עלות ההעסקה.

שי סומך: יש להמתין לפסק הדין.

שי סומך: על פי מה ששמעתי מפי השופטים, אין נטייה לייקר את עלות ההעסקה, בוודאי לא מעל 30%.

שי סומך: הגישה שלהם היתה אוהדת מאוד כלפי הנכים.

יונתן דוידוביץ: כדי לסבר את האוזן בעניין אותו בג"צ, יש כאן דברים שלא מדייקים בהם.

יונתן דוידוביץ: דווקא חברי שיושב מולי ומייצג את משרד המשפטים, בהודעה שהוא הגיש לבג"ץ - אולי לא הוא אישית אבל המשרד שאותו הוא מייצג – הוא תמך בעתירה של "קו לעובד", קרי, תמך בכך, שחוק שעות עבודה ומנוחה יחולו במלואם על עובדים זרים.

יונתן דוידוביץ: למזלנו ובאקראי נודע לנו, תוך קריאה באינטרנט, שזאת עמדת נציג היועץ המשפטי לממשלה, נזעקנו, חברי דורון יהודה ואני ביקשנו להצטרף כמשיבים לדיון, במהלך הדיון בבית המשפט העליון הצגנו את העמדה שלנו כמעסיקים ואכן, הסיפא של הדיון היתה, שבית המשפט העליון הצדיק אותנו, נזף ביועץ המשפטי לממשלה על עמדתו והציע ל"קו לעובד" לבטל את העתירה.

יונתן דוידוביץ: אבל לא די בכך מפני שכרגע זה המצב המשפטי, לך תדע מחר האם "קו לעובד", שיש לו קשרים טובים במסדרונות, אולי יצליח לשכנע את הממשלה לתקן את החוק ואז אנחנו נהיה במצוקה גדולה יותר.

יונתן דוידוביץ: לכן, מה שאני מבקש מהוועדה הזאת, שתצא בקול קורא אל אותם אנשים שיושבים וחותמים על החוקים והתקנות, שיחשבו לפני שהם מחזיקים את העט וחותמים, שיחשבו גם על המעסיקים כי היום, בראש מעייניהם יש אך ורק את העובדים, כולם חושבים איך לשפר את מצבם עד לכדי כך, שאם תשווה היום את זכויות העובד, זכויות העובד הזר היום טובות יותר בהרבה מאשר עובד ישראלי.

יונתן דוידוביץ: הגענו לאבסורד ואת זה צריך לתקן.

טלי קקון: אני רוצה להעיר, העובדים הזרים מטפלים גם בקשישים.

טלי קקון: זאת אומרת, זאת גם אוכלוסיה נזקקת שגם נתמכת על קצבאות המדינה.

טלי קקון: כלומר, ברגע שמעלים את שכר העובדים הזרים, לא רק הנכים ניזוקים אלא גם הקשישים.

טלי קקון: כאשר עובדים זרים מגיעים לארץ, מעמדם צריך להיות ברור, מה השירות שהם אמורים לתת, אי אפשר לקחת גוף כמו "קו לעובד" שכל פעם בא לטובת זכויות העובדים ומי שניזוק בסוף הם הנכים והקשישים, שבזכותם הם מגיעים לעבוד בארץ.

טלי קקון: צריך להיות איזון.

טלי קקון: אני לא אומרת לקפח את העובד הזר, אבל אי אפשר לדאוג כל הזמן לזכויות שלו כאשר בעצם אוכלוסיית הנכים והקשישים היא שניזוקה.

יצחק גלנטי: האם אני מבין מדברייך, שהיית מוכנה לעכב את התקנות האלה עד להשלמה - - -

טלי קקון: לא הבנת אותי, מה שאני אומרת, שבעצם כל הזמן דואגים רק לזכויות העובדים הזרים, דואגים איך לצ'פר אותם וזה בא על חשבוננו.

טלי קקון: מה שרציתי להדגיש, שלא מדובר רק בנכים אלא גם בקשישים.

יואב קריים: אני רוצה לומר כך, צריך לאשר את זה כרגע כי אין ברירה ברמה המיידית.

יואב קריים: אבל מייד להיכנס לעבודה אמיתית על תיקון המצב באמת מכיוון שהיום אנחנו נמצאים במצב שעלולים להעלות את השכר שעובד אמור לקבל.

יואב קריים: אנחנו מקבלים 50% מעלות העובד.

יואב קריים: המצב הזה אדוני, נוגד את חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שעבר כאן בכנסת, חוק חשוב.

יואב קריים: המצב היום ישלח אותנו חזרה למוסדות, ישלח אותנו אל מחוץ לקהילה.

יואב קריים: לכן, צריך לפתור את הבעיה בדחיפות והתקנות האלה הן פסיק בכיוון.

רות דיין מדר: אני מתמודדת כאן עם תחושה קשה, משרד המשפטים עונה לנו תשובה, את משרד התמ"ת אנחנו לא רואים כאן, הביטוח הלאומי, כל אחד נותן תשובות אבל לא נראה שכל הצדדים יישבו יחד כדי להבין מהם הצרכים של עובדים זרים, מהם הצריכים של אנשים עם מוגבלויות, לשבת ביחד מתוך אחריות ולומר מה צריך לעשות על מנת שאלה יוכלו לחיות ואלה יוכלו לחיות בכבוד.

רות דיין מדר: התוספת של 89 שקלים זה פשוט צינור העברה לחברות הסיעודיות, דמי חבר בסך של 70 שקלים.

רות דיין מדר: אני לא רואה בזה עניין אחר.

אבי סלומה: חברות כוח האם גוזרות קופון על חשבון הנכים.

רות דיין מדר: זה פשוט צינור, מעבירים לנו 89 שקלים, אנחנו מעבירים 70 שקלים, נשארים 19 שקלים.

רות דיין מדר: אני מבקשת לסיים ולהידרש לדיון אחר ומיוחד לעניין ילדים ועובדים זרים.

רות דיין מדר: גם ילדים זקוקים לעובד זר, אבקש לדרוש זאת בדיון אחר.

שלום קוטשר: גזרו פה קופון אדיר על גבם של הנכים עם רישיון של הממשלה.

יצחק גלנטי: רבותיי, אני רואה שלא נוכל היום להגיע לכלל סיכום.

יצחק גלנטי: לכן, אני פונה לכל השותפים, קרי, משרד העבודה, ארגון הנכים, האוצר, אני מבקש להגיע לכלל דיון ממצה ומעמיק.

יצחק גלנטי: אודה לכולכם אם תצליחו להגיע לכלל סיכום עוד היום.

יצחק גלנטי: אם יתברר שזה אכן אפשרי, אקבע למחר ישיבה נוספת.

יצחק גלנטי: כל זאת על מנת לזרז את ההליך.

יצחק גלנטי: אבל אנא, תנסו לגבש ביניכם עמדה משותפת על מנת שתהיה מקובלת על כולם, אבקש להתייחס לחלוקה שוויונית יותר מאשר נכון לרגע זה.

יצחק גלנטי: תודה רבה רבותיי, הישיבה נעולה.