ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 911, 2008-11-10 10:00

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מחלק עכשיו לחברי הכנסת את הצעת תקציב ועדת הבחירות המרכזיות לכנסת ה-18 לשנת 2009.

אבישי ברוורמן: אתם תקבלו את זה ותעיינו בזה.

אבישי ברוורמן: בשבוע הבא אנחנו נקיים דיון בנושא לגבי השאלה האם אנחנו מאשרים.

אבישי ברוורמן: יש גידול בתקציב – אני לא יודע מה יש.

אבישי ברוורמן: לכן, אני רוצה שתקראו בעיון מדוע התקציב עלה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני פותח את הדיון בנושא שלפנינו, כאשר כבר בזמן כהונתי כיושב ראש היו כאן דיונים בנושא.

אבישי ברוורמן: דומני שזוהי הפגישה השלישית, או הרביעית, שאנחנו מקיימים כאן בנושא.

אבישי ברוורמן: אני מקדם בברכה את נשיא האוניברסיטאות, את יושב-ראש ות"ת פרופ' גרוסמן, יושב-ראש התאחדות הסטודנטים בועז טופורובסקי, וחברים אחרים.

אבישי ברוורמן: כמובן שישנו פה פרופ' אהרון בן זאב מחיפה.

אבישי ברוורמן: את פרופ' צבי כהן אני לא יכול לשכוח כי גם לי הוא עשה קצת צרות.

אבישי ברוורמן: עבדתי איתו 16 שנה.

אבישי ברוורמן: התרומה הגדולה של פרופ' צבי הכהן היא לא בתור יושב-ראש ועד האיגוד סגל האקדמי, אלא בתרומה המחקרית שהוא עושה במכונים לחקר המדבר בשדה בוקר.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני כינסתי את הוועדה הזאת לפני כשבועיים כמדומני, כאשר הצעקה של הסטודנטים והפרופסורים עלתה כבר לשמיים, והשביתה היתה בדרך.

אבישי ברוורמן: בישיבה הזאת, אני וכל חברי ועדת הכספים תמכו פה אחד.

אבישי ברוורמן: אנחנו אמרנו שלא נעביר שקל תקציבי אלא לעניינים חיוניים אם לא תיפתר הבעיה.

אבישי ברוורמן: למחרת, ראש ממשלת אהוד אולמרט כינס את שר האוצר, שרת החינוך, וראשי האוניברסיטאות, ובאותו ערב ולמחרת יצאו בכל העיתונים כותרות ראשיות שאומרות יש תקציב לאוניברסיטאות.

אבישי ברוורמן: הסכום שננקב הוא 515 מיליון שקל - 465 לשוטף, 50 לפיתוח - והבעיה הזאת נפתרה.

יעקב ליצמן: איפה ראש הממשלה?

יצחק זיו: האוצר לא נמצא כאן.

יצחק זיו: האוצר לא הסכים למה שראש הממשלה - - -

יעקב ליצמן: אבל, איפה ראש הממשלה?

אבישי ברוורמן: בימים ההם אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה.

אבישי ברוורמן: אין לי שום ביקורת על ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: במשטר נשיאותי - אם ראש ממשלה נותן הוראה והיא לא מבוצעת, אז כל האנשים הולכים הביתה.

אבישי ברוורמן: אבל, בישראל לצערי המשטר הוא מזמן כבר משטר שקרוב לאנרכיה.

אבישי ברוורמן: פנו אליי ראשי האוניברסיטאות ואני אמרתי שזה לא יכול להיות, ואפשר לראות את כל הכותרות בעיתונים בעקבות הפגישה עם ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: ואכן, הם אומרים לי שיש פה אחיזת עיניים, יש פה רמאות.

אבישי ברוורמן: אני אדם שמעריך את כל היושבים פה שהם אנשים הגונים ורציניים.

אבישי ברוורמן: ברגע שראש הממשלה אמר להם, הם הלכו הביתה יחד עם הסטודנטים ואמרו שאין שביתה, ושמתחילים ללמוד.

אבישי ברוורמן: הבעיה לא נפתרה.

אבישי ברוורמן: היא רק זמנית, כי לחמש השנים הבאות צריך לבנות תקציב שיחזק את ההשכלה הגבוהה כי אחרת ההון האנושי במדינת ישראל ילך וידרדר.

אבישי ברוורמן: זה לא רק טעות מבחינה ציונית, אלא זו הטעות הכלכלית הגדולה ביותר שישראל יכולה לעשות.

אבישי ברוורמן: לכן, כינסנו את הוועדה הזאת.

אבישי ברוורמן: אנחנו עדיין לא עושים העברות תקציביות כמו שאמרנו.

אבישי ברוורמן: לצערי, שר האוצר היה צריך לעזוב.

אבישי ברוורמן: הוא כמובן זומן.

אבישי ברוורמן: אבל, הוא הלך עם צוותו.

אבישי ברוורמן: כבר היה לנו דיון לגבי השלכות המשבר הכלכלי העולמי הפיננסי.

אבישי ברוורמן: אבל, יד ימינו רם בלינקוב שהוא היום האיש החזק ביותר בישראל, יושב כאן לימיני.

אבישי ברוורמן: יושבים פה נשיאי האוניברסיטאות.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא נצא מכאן עד שתהיה הבהרה ברורה, כי הנשיאים יאמרו את דברם, רמי בלינקוב יאמר את דברו.

אבישי ברוורמן: ראש ממשלה בישראל החליט, מדוע אין ביצוע?

אבישי ברוורמן: אני פותח עם הממונה על התקציבים, ידידי רם בלינקוב.

רם בלינקוב: אני יודע שהפראזה "ראש הממשלה החליט, ולמה אין ביצוע?", נשמעת טוב.

רם בלינקוב: אבל, לא מיניי ולא מקצתיי, ולא דומה בכלל למה שהיה.

רם בלינקוב: עם כל הכבוד לראשי האוניברסיטאות, השיח והשיג שלנו זה עם ות"ת.

אבישי ברוורמן: יושב פה גם ראש ות"ת פרופ' גרוסמן.

רם בלינקוב: הפעם החגיגה שהיתה בפעם הקודמת כשלא הייתי, לא תחזור, וזאת כיוון שהגיע הזמן שהדברים יאמרו באופן מפורש.

אבישי ברוורמן: בבקשה, בשביל זה הזמנו אותך.

רם בלינקוב: הרי לות"ת לא היה זמן להרים טלפון לממונה על התקציבים.

רם בלינקוב: האם אפשר לשמוע מה הבעיה?

רם בלינקוב: אני רק קורא בעיתון מה הבעיות של ות"ת.

רם בלינקוב: אני באופן אישי לא קיבלתי מות"ת אפילו רבע שיחת טלפון שיגידו לי שיש בעיה.

רם בלינקוב: הנה אני אומר לכם את זה פה - למה אני צריך לקרוא בעיתון שיש בעיה, קורא מכתבים שלך שיש בעיה, שומע כל מיני חברי כנסת אחרים.

רם בלינקוב: הרי הדעת אומרת שאם לראש ות"ת יש בעיה כלשהי עם אגף התקציבים - וקראתי את כל ההשמצות - שיפנה לממונה על התקציבים ויגיד לו: יש לי בעיה א', ב', ג'.

רם בלינקוב: האם אני קיבלתי ממך טלפון בחודש האחרון?

רם בלינקוב: אני לא מדבר על בקשה לפגישה, האם טלפון קיבלתי?

אבישי ברוורמן: מר בלינקוב אמר בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: כל נשיאי האוניברסיטאות, ואתה גם פנית אליי אישית ואמרת: אין שום העברה תקציבית.

אבישי ברוורמן: אתה מחית.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שתאמר את אמירתך קבל עם וכנסת בצורה ברורה.

שלמה גרוסמן: רבותי, ות"ת מייד לאחר תום הישיבה עם ראש הממשלה פנתה לאגף התקציבים.

שלמה גרוסמן: רם יודע שבתקופה האחרונה הוא מאוד עסוק, ואין לו זמן.

שלמה גרוסמן: הוא בדרך כלל מפנה אותנו אל רביב סובל שהוא סגנו, והוא אחראי על ענף ההשכלה הגבוהה.

רם בלינקוב: מה זה נקרא "בדרך כלל"?

רם בלינקוב: מתי בפעם האחרונה פנית אליי וביקשת?

רם בלינקוב: אני לא מבין את הדבר הזה.

רם בלינקוב: מה זה?

רם בלינקוב: הוא מסדר לי את סדר היום?

רם בלינקוב: מה זה הדבר הזה?

רביב סובל: אנחנו נתנו להם הבהרה מאוד ברורה - כל מה שראש הממשלה הציג יקוים.

רביב סובל: כל יתר הפארסה הזאת מיותרת.

שלמה גרוסמן: חבר הכנסת ברוורמן, ות"ת פנתה אל אגף התקציבים וביקשה פגישה כדי לסדר את התיאום באשר להבטחות ראש הממשלה.

שלמה גרוסמן: נקבעה לה פגישה ראשונה לסוף דצמבר שנה זו.

שלמה גרוסמן: אמרתי, הייתכן?

שלמה גרוסמן: אחרי מאמצים רבים היא הוקדמה לסוף נובמבר שנה זו.

שלמה גרוסמן: כלומר, בשבוע הבא בחודש זה.

שלמה גרוסמן: ביקשתי שהצוותים הזוטרים ייפגשו לפגישות עבודה כדי שיוכלו לתכנן כרגיל כפי שמקובל, הרי אנחנו עובדים באיזשהו מהלך מסוים.

שלמה גרוסמן: לצערי, נעניתי בשלילה.

שלמה גרוסמן: ואם זה לא נכון, בבקשה שיעמדו אנשים ויכחישו את מה שאני אומר.

רם בלינקוב: אני מכחיש.

רם בלינקוב: אני אומר שלא פנית אל - - -

שלמה גרוסמן: אז מה נעשה?

שלמה גרוסמן: אלה הן העובדות.

רם בלינקוב: האם אתה פנית אליי?

אלכס מילר: למה אליך?

אלכס מילר: יש לכם אדם מתחתיך.

רם בלינקוב: אם יש למישהו טענות לגוף מסוים, ונראה לו שהגוף הזה לא מתפקד, מן הדין שהוא יפנה למי שעומד בראשה, ולא ירוץ לעיתונות.

שלמה גרוסמן: אלה הן העובדות.

שלמה גרוסמן: רבותי, זו אמת לאמיתה.

שלמה גרוסמן: אדון רם בלינקוב, האוצר מתחכם ומזלזל בנו, בכל מי שיושב פה.

אלכס מילר: הוא פנה כמו שהוא אומר למישהו שהוא מתחתיך.

רם בלינקוב: נו, אז מה?

רם בלינקוב: לא נתן לו תשובה.

רם בלינקוב: לשיטתו, לא נתן לו תשובה.

אלכס מילר: אז או שאתה לא יודע מה קורה אצלך בתוך משרד, למי פונים ולמי לא, או שרק איתך מדברים - - -

רם בלינקוב: לא, סליחה.

רם בלינקוב: אני חוזר על הדבר הזה פעם נוספת.

רם בלינקוב: אם מישהו פונה לגוף מסוים - וזה נכון לכל המקומות -ונראה לו שהוא לא מקבל טיפול הולם מהגוף הזה, הדבר הטבעי ביותר הוא ללכת לאינסטנציה הגבוהה ביותר ולהתלונן ולהגיד: אני לא מקבל את הטיפול הראוי - לשיטתו.

רם בלינקוב: זה נכון לחברה עסקית, זה נכון למוסד ממשלתי, זה נכון לאוניברסיטה.

רם בלינקוב: אבל, פה יותר נוח ללכת לעיתונות, ללכת לכנסת.

שלמה גרוסמן: זו התחכמות.

אבישי ברוורמן: פרופ' משה קווה, מ"מ יושב-ראש ועד ראשי האוניברסיטאות, בבקשה.

משה קווה: פרופ' ברוורמן, אני רוצה שחברי הכנסת קודם כל יראו את העוינות, כאילו שיושב ראש ות"ת בא לעשוק את האוצר.

משה קווה: איך אפשר לנהל שיחה ברמה כזאת?

משה קווה: אני רוצה לומר לכולם - אני מודה לוועדת הכספים שלפני שבועיים התכנסה.

משה קווה: היה לנו בערב לאחר מכן ישיבה עם הממונה על התקציבים רמי בלינקוב, שאני באמת מעריך אותו, וסגנו.

משה קווה: רבותי, קיבלנו על הראש: "אתם הולכים לוועדת הכנסת, אתם עוקפים אותנו".

משה קווה: אמרנו: "הגיע סוף הדרך".

משה קווה: רבותי, לאחר שהיינו בישיבה יחד עם הסטודנטים - אנחנו התבזינו.

משה קווה: היינו בחוץ.

משה קווה: חיכינו בערב.

משה קווה: יושב-ראש הממונה על התקציבים הגיע, והישיבה היתה עשר דקות, והתפוצצה.

משה קווה: ומה הוא אמר לנו?

משה קווה: תלכו לראש הממשלה תקבלו את הכסף.

משה קווה: למחרת היינו אצל ראש הממשלה.

משה קווה: ראש הממשלה עשה פשרה בין מה שאנחנו רצינו לעשות.

משה קווה: הוא הוריד את הדברים – 515.

משה קווה: אנחנו בירכנו על הדברים.

משה קווה: לא עלה בדעתנו שהדבר הזה לא ימומש.

משה קווה: קיבלנו ישר מכל מיני מקורות של משרד האוצר: רבותי, הלכתם לראש הממשלה, תקבלו מראש הממשלה כסף.

יצחק בן ישראל: האם אפשר להציע הצעה לסדר?

משה קווה: ולכן רבותי, לא יעלה על הדעת מצב כזה בכל מדינה דמוקרטית.

משה קווה: ראש ממשלת ישראל יושב בישיבה, ובישיבה יושבת שרת החינוך, יושב שר האוצר, מקבלים ההחלטה.

משה קווה: אנחנו הנשיאים קיבלנו פרוטוקול, פתחנו את המערכת.

משה קווה: הודענו ליושבי ראש הוועד המנהל, כינסנו את הוועדות שלנו.

משה קווה: אנחנו פותחים את השנה, סוף סוף שנה תקינה, ובסוף מתברר שלא דוביי ולא מקצתיי - כל ההצגות האלה.

משה קווה: לכן רבותי, אני קורא ליושב ראש חד משמעית לא להעביר תקציבים בשום פנים ואופן לשום גוף.

אבישי ברוורמן: הם דווקא שמחים.

אבישי ברוורמן: אני אומר עוד הפעם, אני מכבד מאוד את רמי בלינקוב.

אבישי ברוורמן: אבל לצערי, כבר אמרתי שדה פקטו התפקיד הזה יותר חשוב מראש ממשלה בישראל.

אבישי ברוורמן: מר אובאמה הנבחר אמר שהוא הולך להעביר כסף למדע.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לראות שמר אובאמה נותן הוראה וששר האוצר לא יעביר את הדברים האלה.

משה קווה: פרופ' ברוורמן, אתמול היו שיחות עם ראש הממשלה לפני הישיבה.

משה קווה: הוא אומר: רבותי, ההחלטה שאני קיבלתי היא החלטה מחייבת.

משה קווה: ולכן, ההחלטה של ראש הממשלה צריכה להיות מוגנת בוועדת הכספים - את כל ה-515 מיליון שקל שראש הממשלה נתן.

משה קווה: חייבים למצוא לה מקור תקציבי.

רם בלינקוב: אני רוצה להתייחס.

אבישי ברוורמן: יש לי בקשה אליך.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני מעריך אותך, אתה איש רציני שעושה עבודה רצינית.

אבישי ברוורמן: יש לי בעיה לגבי המשטר הישראלי.

אבישי ברוורמן: אני הייתי מציע לכם עכשיו הצעה, כי ברור לי שאם הדבר הזה ייגמר עוד הפעם בפיצוץ תהיה פה שביתה בישראל, כי הדבר הזה לא ייתכן יותר.

אבישי ברוורמן: אני קיבלתי טלפונים כי אני עדיין בקשר עם אנשים מאוניברסיטת בן-גוריון, ואני בטוח שזה קורה עכשיו באוניברסיטה העברית.

אבישי ברוורמן: גם התורמים שחלקם מורידים את התרומות, וגם הוועדים המנהלים, לא יתנו מבחינתם להתנהלות כזאת להתמשך, ולכן זה יביא לשביתה.

אבישי ברוורמן: ידידי רמי בלינקוב, האם לא כדאי שתשבו עכשיו שעתיים עד שיצא עשן לבן, במקום כל הוויכוחים האלה?

אבישי ברוורמן: תגמרו את הסיפור הזה כדי שהאנשים האלה ידעו שיש להם את הכסף, יעמדו מול הוועדים המנהלים שלהם, ותיפתח שנת הלימודים.

אבישי ברוורמן: מדוע שלא תשבו עכשיו שעתיים בחוץ במקום הדיון הזה?

אבישי ברוורמן: חברי יצחק בן ישראל, גם הוא תומך בדברים האלה.

אבישי ברוורמן: למה שאנחנו נמשיך עם הטלנובלה הזאת שאני לא אעביר תקציב, אתם תמשיכו.

אבישי ברוורמן: ראש הממשלה רוצה שהכספים יעברו.

אבישי ברוורמן: זה מבזה את המשטר.

אבישי ברוורמן: הסטודנטים, הפרופסורים, ועם ישראל, פשוט לא מאמינים יותר במערכת הפוליטית.

ראובן ריבלין: אני נמצא כבר עם חבר הכנסת אורון מאז 1988.

ראובן ריבלין: אנחנו יודעים מה התהליך של הקצבת ות"ת.

ראובן ריבלין: אני רוצה לשאול שאלה על מנת לעזור בקידום העניין כדי לצפות פני עתיד.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה החליט, ואני לא מאמין שהאוצר מתכחש להחלטתו של ראש הממשלה.

קריאה: הוא לא מתכחש.

ראובן ריבלין: שנית, הדרך שבה מקציבים את ות"ת כפי שאנחנו עושים זאת בידי תקציב כל שנה, היא בדרך לא של הקצבה למשרד, אלא בהסכם בין ות"ת לבין משרד האוצר.

ראובן ריבלין: האם ההסכם הזה חתום?

ראובן ריבלין: זו שאלה ראשונה.

קריאות: לא חתום.

ראובן ריבלין: אם הוא לא חתום, מדוע הוא לא חתום?

ראובן ריבלין: את ה-550 מיליון אתם לא מקבלים, והוא לא שולח לכם צ'ק ואומר לכם: יש לכם.

ראובן ריבלין: לכן, אתם מקבלים את זה במשך 2009, וצריך שבהסכם יהיה כתוב הכול.

ראובן ריבלין: כבוד היושב ראש, אני פשוט רוצה לעזור לך, מדוע ההסכם הזה לא חתום?

ראובן ריבלין: שנדע מי אשם, זה הכול.

ראובן ריבלין: אגב, אני קראתי את הפרוטוקול של לפני שנתיים כאשר חבר הכנסת חיים אורון אמר את אותם מילים שאני אומר עכשיו.

ראובן ריבלין: זה צועק, וזה לא עונה, ואנחנו רוצים לדעת האם ההסכם חתום.

ראובן ריבלין: אם לא, למה?

אבישי ברוורמן: פרופ' גרוסמן, אני רוצה שתענה לשאלה הזאת עכשיו.

רם בלינקוב: סליחה, אני צריך לענות.

רם בלינקוב: אני אגיד לך איך עובר התקציב, מה זאת אומרת?

שלמה גרוסמן: האוצר הקפיא 700 מיליון שקל שעליהם הוא חתום, שהיו צריכים לעבור למוסדות בהתאם להסכם החומש שנחתם בינינו, ובהתאם להסכמים נוספים שנחתמו.

שלמה גרוסמן: הוא הקפיא אותם עד שלא נבצע X, Y, ו-Z לפי דעתו.

שלמה גרוסמן: לכן, ההסכם לא מבוצע.

משה קווה: החומש הקודם.

שלמה גרוסמן: ולכן, אין כאן כל פעילות, הוא לא מזרים כספים למוסדות.

משה קווה: חונקים אותנו על העבר, ואין הסכם לעתיד - מה הוויכוח?

ראובן ריבלין: למה ההסכם לעתיד לא מבוצע?

משה קווה: תשאל אותם.

אבישי ברוורמן: ההסכם לעתיד זה דבר אחר.

אבישי ברוורמן: רמי, האם אתה אולי רוצה להתייחס מדוע ההסכם לא מבוצע?

משה קווה: פרופ' ברוורמן, יש פה בלבול.

משה קווה: החומש הקודם - אנחנו נחנקים ב-700 מיליון שקל, זה תשס"ח.

משה קווה: הם אומרים: יש לנו עדיין ויכוח על העבר.

משה קווה: ולכן, מה שראש הממשלה בעצם החליט זה על תשס"ט, שנת מעבר אחת.

משה קווה: שואל חבר הכנסת ריבלין, למה לא חתמה ות"ת על תשס"ט?

משה קווה: כי הם אומרים: לא גמרנו את תשס"ח.

משה קווה: בקצב הזה נלך חמש שנים אחורה.

רביב סובל: אין בכלל קשר בין הדברים.

רביב סובל: זה ממש דמגוגיה זולה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, תודה.

יעקב ליצמן: ראשית, אני תומך בשתי ידיים במה שאמר איציק.

יעקב ליצמן: תשלח אותם לשעתיים החוצה ושהם ישבו עכשיו.

יעקב ליצמן: זו הדרך, אין דרך אחרת.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שאנחנו כרגע השולחן לפינג פונג.

יעקב ליצמן: ברשותך, אני רוצה להבין עוד דבר אחד - האם יש ויכוח על פירושה של הצעת ראש הממשלה?

יעקב ליצמן: ראש הממשלה אמר 515, האם יש ויכוח על הפירוש של מה הכוונה?

יעקב ליצמן: אם אין ויכוח על זה, אז לדעתי הם צריכים לצאת החוצה לשעתיים.

יעקב ליצמן: אנחנו נתכנס על זה בעוד שעתיים, ונדון.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה רעיון מצוין.

אבישי ברוורמן: צאו החוצה לשעתיים, ויבוא לציון גואל.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתעשו את זה לפני האזכרה שאנחנו עושים למר רבין ז"ל שבאמת בזמנו כשאני הייתי נשיא האוניברסיטה הרחבנו את התקציב.

אלכס מילר: אדוני היושב ראש, אבל אם הם יקבלו החלטה, אחר כך שר האוצר יגיד שלא התקשרו אליו.

אלכס מילר: גם לו יש נציג שאחראי על ההשכלה הגבוהה.

אבישי ברוורמן: פרופ' צבי הכהן, בבקשה.

צבי הכהן: האוצר מתנהג כאילו הוא היה מדינה זרה ולא ידידותית לכל מערכת ההשכלה הגבוהה.

צבי הכהן: זו לא פעם ראשונה שהאוצר מתכחש להסכמים.

צבי הכהן: התכחשות להסכמים באוצר זה דבר שכנראה הפך לשיטה.

צבי הכהן: זה לא מקרה שבזמן השביתה שלנו אנחנו קיבלנו כל מיני הצעות על כל מיני פתקים.

צבי הכהן: אני גם זוכר שבוועדת החינוך של הכנסת אמרו לי: תחתום, תחתום, תחתום.

צבי הכהן: אנחנו לא היינו מוכנים לחתום לא על פיסת נייר, ולא על משהו בעל-פה.

צבי הכהן: גם בזמן המשא ומתן, אנחנו לא היינו מוכנים לחתום עד שההסכם לא חתום ומפורט לכל דבר, ומאושר גם על-ידי אגף תקציבים, גם על-ידי שר האוצר.

צבי הכהן: כי כל דבר אחר לא מקובל עליהם, וכל התחייבות של מישהו אחר לא מקובלת.

צבי הכהן: כמו שאמרתי – מדינה זרה ולא ידידותית.

צבי הכהן: כנראה שהמשיח עומד לבוא, כי כתוב בתלמוד שאחד הסימנים לבוא המשיח הוא שהחוצפה תשגה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אלכסנדר מילר, בבקשה.

אלכס מילר: אדוני היושב ראש, תודה.

אלכס מילר: אני חושב שכל מה שנעשה פה בשבועות האחרונים היה איזשהו תעלול פנימי כדי לכבות שריפה.

אלכס מילר: אני עוד טענתי קודם שעם כל הכבוד להחלטות שמתקבלות בדרג הממשלתי, אין להן שום ערך, כי בסך הכול עושים את זה כדי לא להכניס את מדינת ישראל לשביתה נוספת, להצהיר הצהרות.

אלכס מילר: היה צפוי שלא תהיה איזושהי תוכנית, שלא תהיה העברה תקציבית, וטענתי זאת גם קודם.

אלכס מילר: אני ממש לא מקבל את הטענה של ראש אגף התקציבים שהמידע לא הגיע אליו.

אלכס מילר: אני לא חושב שאפשר להתעלם מהמשבר במערכת ההשכלה הגבוהה בגלל שיחת טלפון, עם כל הכבוד.

אלכס מילר: המשבר הוא קיים, התקיימה פגישה עם ראש ממשלה, וראש הממשלה הודיע.

אלכס מילר: אם ראית שלא קיבלת איזשהו טלפון מות"ת, אז יכול להיות שהגיע הזמן שאתם תיזמו את העניין הזה.

אלכס מילר: היה אפשר לשבת עם ות"ת מייד אחרי ההודעה, ולתכנן את כל המהלכים האלה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: יושב-ראש התאחדות הסטודנטים בועז טופורובסקי, בבקשה.

אבישי ברוורמן: בועז, מה הצעירים יכולים לחשוב כשהם מסתכלים על המשטר הישראלי?

אבישי ברוורמן: שבמקום לתת באמת כבוד, ולעזור להשכלה הגבוהה - - -

23639: הסטודנטים פשוט לא מבינים מה קורה כאן.

23639: אמרו לנו לפני הלימודים שתהיה שביתה.

23639: אמרו לנו שהגיעו התקציבים, ושעכשיו יוכלו לשפר את השירות לסטודנטים, ואת רמת ההוראה, ולכן אין שביתה.

23639: הלימודים התחילו, אבל שום דבר לא השתנה.

23639: המצב נהיה רק עוד יותר גרוע.

23639: אם מישהו מכם יבקר באחת מהאוניברסיטאות במדינת ישראל, הוא יראה עד כמה המצב עוד יותר גרוע, ועוד יותר מדרדר.

23639: עכשיו פתאום עוד הפעם מאיימים בשביתה, וזה אומר יש תקציבים, וזה אומר אין תקציבים.

23639: אדוני היושב ראש, נשמח מאוד אם תעשה כאן קצת סדר.

23639: אני מאוד מבקש ממך לעשות כאן קצת סדר, כי אנחנו הסטודנטים לא מבינים מה קורה, האם יש שביתה, או אין שביתה, האם יש או אין תקציבים.

23639: רמת השירות, ורמת ההוראה – הכול מדרדר, ואין חדש למרות שהלימודים מתקיימים כרגיל.

23639: אני מקווה מאוד שיהיה סדר, שהתקציבים יגיעו, ושהם יגיעו גם למקומות הנכונים, וזאת כדי שנוכל סוף כל סוף לנהל כאן מערכת השכלה גבוהה כמו שצריך.

אבישי ברוורמן: בועז, תודה וישר כוח.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פרופ' יצחק בן ישראל, בבקשה.

יצחק בן ישראל: כמו שאני מבין את העניין, ראש הממשלה החליט, האוצר מתכוון לקיים את ההחלטה.

יצחק בן ישראל: עכשיו יש פה עניין של ויכוח מתי יושבים.

יצחק בן ישראל: הרי לא מקיימים את ההחלטה ללא חתימת הסכם כמו שאמר חבר הכנסת רובי ריבלין.

יצחק בן ישראל: כל הריב הזה שנעשה פה עכשיו, יהיה ריב שבסופו אף אחד לא יאכל את הענבים.

יצחק בן ישראל: צריך להחליט מה אנחנו רוצים – האם לריב עם השומר או לאכול את הענבים?

יצחק בן ישראל: לכן, אני מציע לחתוך את זה כאן.

יצחק בן ישראל: חבל על הזמן על כל מיני טענות על מה היה פעם, ומי הבטיח ומי לא הבטיח.

יצחק בן ישראל: תקבע איזה מועד שהוועדה תתכנס עוד הפעם היום באיזושהי שעה, עוד שעתיים או שלוש, אני לא יודע.

יצחק בן ישראל: תן להם לשבת, כי כל העניין נובע מזה שהם לא ישבו עוד על ההסכם, ועכשיו כל אחד בא בטענות לצד השני אם זה תלוי בו או לא תלוי בו.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת סלומינסקי, בקצרה – כהרגלך.

ניסן סלומינסקי: זה מזכיר לי את מה שכבר היה פעם.

ניסן סלומינסקי: יפתח היה שופט בישראל.

ניסן סלומינסקי: הוא ניצח, והוא נדר שאם הוא מנצח אז הוא יקריב לה' את היוצא מפתח ביתו ראשון.

ניסן סלומינסקי: יצאה ביתו.

ניסן סלומינסקי: עכשיו ישנה בעיה מה הוא יעשה?

ניסן סלומינסקי: האם הוא יהרוג אותה, או לא?

ניסן סלומינסקי: הדרך היחידה היתה שיתירו לו את הנדר, ופינחס היה יכול להתיר לו.

ניסן סלומינסקי: אבל, כל אחד חיכה שהשני יבוא אליו.

ניסן סלומינסקי: יפתח אמר: אני השופט, ולכן שפינחס יבוא אליי.

ניסן סלומינסקי: פינחס אמר: אני הכוהן הגדול, ולכן שיפתח יבוא אליי.

ניסן סלומינסקי: כך קרה שאף אחד לא הגיע.

ניסן סלומינסקי: ישנן שתי דעות מה קרה לאותה בת - או שהיא ישבה במגדל עד סוף ימיה אסורה, או שהוציאו אותה בסוף להורג.

ניסן סלומינסקי: המצב הזה כמעט יגיע לפה.

ניסן סלומינסקי: ראש הממשלה התחייב, והאוצר אומר:

ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים את מה שראש הממשלה אומר.

ניסן סלומינסקי: אבל, הם לא נפגשים.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שהם ישבו ביניהם.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מי פינחס פה, ומי יפתח פה.

ניסן סלומינסקי: אבל, שייפגשו ויגמרו את הסיפור.

אבישי ברוורמן: העיקר שלא נשחט את בת יפתח הגלעדי שזה הסטודנטים והמרצים, וכל מערכת ההשכלה הגבוהה.

ניסן סלומינסקי: בדיוק, כי אחרת זה מה שיקרה.

אבישי ברוורמן: פרופ' גליל, נשיא אוניברסיטת תל-אביב, אני מבקש מאוד בקצרה.

צבי גליל: ראשית, אני מבקש ממר בלינקוב להתייחס להבטחת ראש הממשלה, ולהצהיר בצורה מפורשת.

יעקב ליצמן: הוא אמר את זה קודם שאין ויכוח.

צבי גליל: יש לנו שלוש בעיות, לא בעיה אחת.

צבי גליל: כל אחת מהבעיות יכולה להכריע ולגרום לקריסת המערכת.

צבי גליל: אתם לא מבינים מה אתם עושים.

צבי גליל: אני חדש במערכת, ואני גם לא מבין את השנאה, את חוסר האמון, את חוסר הרצון לעשות משא ומתן בתום לב, ב-good face.

צבי גליל: זה הכול מסחר סוסים.

צבי גליל: אנחנו אומרים לכם דברים כהווייתם.

יעקב ליצמן: מילא אתם קוראים לעצמכם "סוסים", למה אתם קורא לו - - -

צבי גליל: מדובר בשלושה דברים שכל אחד לחוד יכול להביא אותנו לקריסה.

צבי גליל: הדבר הראשון - הפשרה מיידית של 700 מיליון שקל משנה שעברה שפשוט לא מזרימים לנו.

צבי גליל: או טו טו לא נוכל לשלם משכורות.

צבי גליל: הדבר השני - מימוש הסכמי השכר.

צבי גליל: עוד הפעם, נצטרך לתת חצי משכורת, ואז תהיה פה מהומה שלמה.

צבי גליל: הדבר השלישי - יישום החלטת ראש הממשלה.

צבי גליל: לגבי כל שלוש הדברים, אני פונה, אני מבקש מכם, אני מתחנן אליכם לעשות משא ומתן בתום לב, לא לשים לנו כל מיני עיזים.

צבי גליל: אתם טובים מאוד בסינדול.

צבי גליל: מכניסים שלוש עיזים, וכתוצאה מזה הכול מתפוצץ, ואז הולכים הביתה ולא קורה כלום.

צבי גליל: אנחנו על סף קריסה.

אבישי ברוורמן: פרופ' גליל, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: פנינו לרמי בלינקוב שישב עם כל האנשים שיושבים כאן עכשיו, ושיגמור את זה עד לפני שאנחנו יוצאים לאזכרה לזכרו של ראש הממשלה יצחק רבין ז"ל.

אבישי ברוורמן: בואו נגמור את זה היום.

אבישי ברוורמן: רמי, בבקשה.

רם בלינקוב: אני רוצה לומר לכם כמה דברים.

רם בלינקוב: קודם כל, החלטת ראש הממשלה תכובד ותיושם עד הפסיק האחרון שלה, ועד האות האחרונה שלה.

רם בלינקוב: החלטת ראש הממשלה תיושם במאה אחוזים, לרבות הפסיקים והאותיות הקטנות שבה.

רם בלינקוב: שנית, אני רוצה להגיד לפרופ' קווה - טול קורה מבין עיניך.

רם בלינקוב: תסתכל איך אתם מתחרים בלהכפיש את אגף התקציבים.

רם בלינקוב: אין אחד שדיבר פה בצורה מתונה, באמת מתוך כוונה כנה.

רם בלינקוב: אחד הטיף לנו מוסר על תום לב במשא ומתן, אחד האשים אותנו ברמאות, אחד האשים אותנו בגניבה.

רם בלינקוב: כל אחד מתחרה בהכפשות אגף התקציבים.

רם בלינקוב: אולי הגיע הזמן שתפסיקו עם זה?

רם בלינקוב: הרי רק לפני כמה שנים חלק מאיתנו למד אצלכם.

רם בלינקוב: רובנו קיבלו ציונים של מצטיינים אצלכם.

קריאה: עשינו גם טעויות.

אבישי ברוורמן: רמי, איפה למדת?

אבישי ברוורמן: הבן שלו הוא מצטיין דקאן אצלך, ואני לא אגלה את זה.

משה קווה: רמי, בוא נתחיל מעכשיו את הסולחה.

רם בלינקוב: זה לא עניין של סולחה.

רם בלינקוב: אני מסרב להפעיל בעניין הזה רגשות.

רם בלינקוב: אני פועל רק בצורה מקצועית.

רם בלינקוב: לי יש תפקיד, יש לי חובה ציבורית.

רם בלינקוב: אני אחראי על הקופה הציבורית, ואם הדעות שלי לא נראות לכם זה לא בגלל שיש לי משהו נגדכם, אלא כי עמדתכם היא שונה משלי, והאינטרסים שלכם הם שונים מהאינטרסים שלי.

רם בלינקוב: כל התרבות הזאת של להטיף לנו מוסר, להגיד לי שאתם מדברים מתום לב, ואילו אנחנו חבורת רמאים, היא לא מקובלת עליי.

רם בלינקוב: ככל שתמשיכו איתה, לא יעזור לכם.

רם בלינקוב: אנחנו נעמוד על משמר הקופה הציבורית, ועל העקרונות שמנחים אותנו.

רם בלינקוב: זה התפקיד שלנו, בשביל זה משלמים לנו משכורת.

רם בלינקוב: את זה למדנו מכם - איך להיות אנשים ישרים, איך לעשות את העבודה שלנו בצורה מקצועית, ואיך להביע את דעתנו גם אם היא לא נראית לאחרים.

רם בלינקוב: זה מה שמייחד את אגף התקציבים.

רם בלינקוב: זה דבר אחד מבחינת שיטות עבודה וכיוצא בזה.

משה קווה: אנחנו גם לימדנו שהסכמים מקיימים.

אבישי ברוורמן: כן, הסכמים מקיימים.

רם בלינקוב: בדיוק, תודה רבה.

רם בלינקוב: החלטת ראש הממשלה תקוים, והסכמים מקיימים.

רם בלינקוב: שני הצדדים מקיימים הסכמים.

רם בלינקוב: אגף התקציבים הגיע לסיכום עם ות"ת בשנת 2004, ואם תרצו תקבלו עותק ממנו.

רם בלינקוב: הסיכום הוא בן כ-20 עמודים.

רם בלינקוב: אם טעיתי וזה רק 15, אני מתנצל.

רם בלינקוב: ות"ת לא עמדה בחלקים לא מבוטלים של הסיכום הזה, ובגין זה יש מחלוקות תקציביות, כי אנחנו עומדים על זה שההסכם יכובד.

שלמה גרוסמן: האם אתה זוכר את כל הקיצוצים במהלך השנים הללו?

יעקב ליצמן: מה זה שייך להסכם?

יעקב ליצמן: לא שייך להסכם.

אבישי ברוורמן: לא צריך לחזור עכשיו אחורה.

רם בלינקוב: יש פה הסכמים שחלקם לא נוגעים בכלל לתקציבים, אלא שנוגעים לנושאי פנסיה, שנוגעים לנושאים של שיטות תקצוב.

רם בלינקוב: אני לא מדבר על זה כרגע בכלל, ואם אתם רוצים אפשר יהיה להיכנס לעניין הזה.

רם בלינקוב: בחלקם ות"ת לא עמדה.

רם בלינקוב: יכול להיות לשיטתך, שגם הממשלה קיצצה.

רם בלינקוב: אני לא מוציא את זה מכלל אפשרות, למרות שאני לא חושב שזה כך.

רם בלינקוב: אבל על מנת לא ליפול, אני אומר לך שיכול להיות שגם הממשלה קיצצה.

רם בלינקוב: זה לא מבטל את הצורך לעמוד ולכבד את ההסכם - זה דבר אחד.

רם בלינקוב: מדובר פה לא על 515 מיליון שקלים.

רם בלינקוב: מדובר פה על 6.5 פלוס כמה מאות – קרוב ל-7 מיליארד שקלים.

רם בלינקוב: האם אתם חושבים שאני אכתוב צ'ק של מאות מיליונים כל חודש מבלי שיהיה לי סיכום איך עושים את זה?

רם בלינקוב: אתם הרי רוצים לשמור על חופש אקדמי, לכן זה לא חלק מהמערכת הממשלתית.

רם בלינקוב: אין אפילו חשב של החשב הכללי שם.

רם בלינקוב: האם אתם חושבים שאני אכתוב צ'ק על מאות מיליונים?

רם בלינקוב: האם הם אומרים שצריך לכתוב את צ'ק מבלי שיהיה סדר וניקיון?

רם בלינקוב: האם מישהו פה יכול להגיד לי: אתה תעביר מאות מיליונים כל חודש ללא סדר וניקיון?

רם בלינקוב: יהיה פה סדר וניקיון ולא יהיה ויתור על הסיכום הזה, ולא נעביר את הכסף.

רם בלינקוב: שנית, לגבי הכסף הזה - הרי הכסף הזה לשנת הלימודים תשס"ט.

רם בלינקוב: החלק הריבע שלה הוא בשנת 2008, ויתרתו בשנת 2009.

רם בלינקוב: זאת אומרת, גם אם הייתי עושה את מה שאני לא אמור לעשות, כותב צ'ק אוטומאטית, משלם מראש את כל שלושת החודשים הללו, מדובר על רבע מהכסף הזה.

רם בלינקוב: אגב, גם זה לא, כי על הפיתוח הוא אמר להם לנהוג בצורה אחרת, ורק על יתר הכסף מדובר לעניין השוטף.

רם בלינקוב: על מה מדובר?

רם בלינקוב: האם אתם חושבים שמישהו בכלל דמיין?

רם בלינקוב: הם בכלל לא מדמיינים לקבל את חצי מיליארד השקל הזה במכה.

רם בלינקוב: לא עלה על דעתם.

רם בלינקוב: אתמול קראתי בקטעי עיתונות את הראיון עם מר סתיו ברדיו.

רם בלינקוב: הוא בעצמו לא מדמיין לקבל, כי זה ברור שלא.

רם בלינקוב: הכסף מתקבל במהלך שנת הלימודים.

סטיבן סתיו: זה לא נאמר, רמי.

סטיבן סתיו: האם אתה מצטט בשמי?

רם בלינקוב: כן.

רם בלינקוב: לא אמרת את זה?

סטיבן סתיו: שלא אקבל את הכסף, שלא נקבל, שאין - - -

רם בלינקוב: לא, שלא תקבל את כל הכסף במיידי, אלא על פני השנה.

סטיבן סתיו: רבע מגיע עכשיו – אוקטובר, נובמבר - - -

רם בלינקוב: היא הנותנת, רבע מגיע עכשיו.

רם בלינקוב: בדיוק, זה מה שאמרת אתמול ברדיו.

רם בלינקוב: זה בדיוק מה שציטטתי – היא הנותנת.

רם בלינקוב: צריך לשבת ולסכם את העסק הזה בצורה מסודרת.

רם בלינקוב: זה לא חאפ לאפ, צריך לשבת ולסכם אותו.

רם בלינקוב: הם צריכים לשבת עם האנשים ולסכם.

רם בלינקוב: אני עוד הפעם קורא לך - אם יש לך בעיה עם האנשים שלי, ואתה חושב שהם נוהגים שלא בסדר, תצלצל אליי.

רם בלינקוב: האם יכול להיות שאתם מחרימים אותי?

שלמה גרוסמן: אולי אתה מחרים אותי?

רם בלינקוב: למה?

רם בלינקוב: איך?

שלמה גרוסמן: עובדה.

חיים אורון: זה לא מקדם אותנו.

חיים אורון: הוא פתח דלת.

שלמה גרוסמן: רמי, לא ייתכן שאתה תבוא כאן ותגיד שהסכם רב שנתי שות"ת חתמה עליו - וזה הרושם שמתקבל כאן - לא מולא.

שלמה גרוסמן: אולי 80% - 85% ממנו - - -

ראובן ריבלין: פרופ' גרוסמן, אתם כדי לקבל כסף צריכים לחתום על הסכם.

ראובן ריבלין: הכסף הוא תקציב שנתי, ותקבלו אותו כמו שהוא אמר רבעוני, חודשי.

ראובן ריבלין: תלכו תעשו הסכם - חבל.

משה קווה: פרופ' ברוורמן, על העבר לא קיבלנו, ההסכם חתום.

אבישי ברוורמן: חברים, כואב לי הלב על הדיון הזה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שעם כל הכבוד להרבה מחברי הכנסת שישבו פה, הם לא ישבו בצד השני.

אבישי ברוורמן: אני ראיתי את המצוקות.

אבישי ברוורמן: אף אחד לא בא בביקורת על פקידי האוצר, הביקורת היא על המשטר.

אבישי ברוורמן: אני אומר לך שהתוצאה כאן היא שלא יבואו לאוניברסיטאות לא מרצים, ושתהיה פרישה.

אבישי ברוורמן: אני אומר לך שאתה לא מבין שאם לנשיאים האלה אין סמכויות אז יהיה פה משבר.

אבישי ברוורמן: ולכן הבקשה שלי אליך - במקום שכל ההתכתשות הזאת שמבזה את ההשכלה הגבוהה תהיה מול כל עם ישראל, ויש הרבה אנשים באמת שיש להם חוסר כבוד לפרופסורים, ואני יודע את זה, ואני לא אומר על פקידי האוצר.

אבישי ברוורמן: יש אנשים שנהנים לזרוק בפרופסורים.

אבישי ברוורמן: הם הולכים להתגאות שאנשים מקבלים חתני פרס נובל בהרצאות בעולם, כולל חברי כנסת.

אבישי ברוורמן: אבל, כאן אין שום כבוד לפרופסורים.

אבישי ברוורמן: רמי, הבקשה שלי אליך - לכו ושבו עכשיו ביחד, לכו ותגמרו את הדבר הזה, ודי ביזיון וקצף.

אבישי ברוורמן: למה כל הזמן מי אשם, ומי לא אשם.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מכם - שבו עכשיו.

אבישי ברוורמן: לא חשוב מי אמר אל מי, מי הכבוד של מי.

אבישי ברוורמן: אמר כבר חבר הכנסת סלומינסקי, מעשה יפתח הגלעדי.

אבישי ברוורמן: שבו ותגמרו את הנושא הזה עכשיו כדי שבועז טופורובסקי יוכל ללכת ולומר לסטודנטים שיש עוד כבוד להשכלה הגבוהה בישראל.

אבישי ברוורמן: רמי, אתה יכול לשבת איתם עכשיו, ולא חשוב מי אמר אל מי.

אבישי ברוורמן: קח את זה בתור עדיפות כי זה כן חשוב.

אבישי ברוורמן: כן חשוב שזה ייגמר.

אבישי ברוורמן: רבע מהכספים עכשיו - אבל, שב איתם עכשיו.

אבישי ברוורמן: אל תדחה את זה יותר.

אבישי ברוורמן: יש לזה משמעות.

אבישי ברוורמן: אם אתה רוצה אני אשב איתכם ביחד.

אבישי ברוורמן: עשר דקות, חצי שעה, שעה, ואנחנו גומרים את זה.

אבישי ברוורמן: יש פה אנשים שהם ג'נטלמנים מכובדים.

אבישי ברוורמן: שב במחיצתם.

אבישי ברוורמן: אתם אנשים אחראים, אני יושב בצד השני.

אבישי ברוורמן: בואו נשב עכשיו, ואת האותיות הקטנות נסגור אחר כך.

אבישי ברוורמן: אני לרשות

אבישי ברוורמן: כם עכשיו כל הזמן.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב ראש, אני אומנם לא ישבתי באף משא ומתן על השכר לאוניברסיטאות.

חיים אורון: אבל, ישבתי בכמה וכמה משאים ומתנים מאוד מאוד קשים.

חיים אורון: אגב, גם בנושא של האוניברסיטאות.

חיים אורון: אני חושב שהתפקיד של הוועדה עכשיו – ואני לא רוצה עכשיו להתווכח עם היושב ראש – הוא להגיד לכולם: אין לכם ברירה, תשאירו את כל המיץ לפעם אחרת.

חיים אורון: אין אפשרות, זה לא ייגמר אם לא ישאירו את כל המיץ לפעם אחרת.

חיים אורון: יכול להיות שאתם צודקים, יכול להיות שהם צודקים, יכול להיות שכולם.

חיים אורון: אנחנו מבקשים מכם דבר אחד, ואז אנחנו גם נכה בהם, וגם נכה בכם, בשביל שהעניין הזה יסתיים.

חיים אורון: יש פה הרבה דם רע.

חיים אורון: הוא לא ייגמר היום.

חיים אורון: אבל, אם הוא לא ייגמר היום, לא יהיה בשנה הבאה.

חיים אורון: לכן, שימו הכול בצד.

חיים אורון: לפעמים זה לא נעים.

חיים אורון: תאמינו לי, לפעמים אני עד כאן בדיונים יותר קשים שבהם יש פחות כבוד אפילו מאשר לפרופסורים.

חיים אורון: האם אתם יודעים איך מתייחסים לחקלאים, ואיך מתייחסים לקיבוצניקים?

חיים אורון: האם אתם רוצים שכל אחד ישפוך מה שיש לו פה בקרביים?

חיים אורון: ברגע הזה מה שאתם צריכים לעשות - ואנחנו פונים אליכם, כי אנחנו לא יכולים להחליף אתכם - הוא לשבת ולגמור את זה.

חיים אורון: זה מעצבן, וזה כואב, ומזלזלים - אני יודע.

חיים אורון: אבל, תשבו ותגמרו.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מסכם את הדיון הזה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מידידי רמי בלינקוב, כאמור בגיבוי שר האוצר, לשבת עכשיו כולכם.

אבישי ברוורמן: מה שהיה היה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מכל אחד לפתוח את הלב.

אבישי ברוורמן: תגמרו את זה היום, ואנחנו נתמוך בכל מה שאתם עושים.

אבישי ברוורמן: בהצלחה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נתכנס בעוד מספר שעות לקבל את הבשורה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: ישנו עוד נושא אחד.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לפנות פה אחד בשם כל חברי הכנסת ליושב ראש הכנסת, ולבקש לאשר לנו לקיים דיונים בפגרה ככל שיידרש.

אבישי ברוורמן: לצערי, הובטח לנו על-ידי חבר כנסת הקואליציה - - -

ראובן ריבלין: - - - מאפשר לך.

ראובן ריבלין: יש שתי ועדות שיכולות - - -

טמיר כהן: לא, זה שונה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ריבלין, מה שקרה הוא שהעבירו החלטה שזה לא קיים.

אבישי ברוורמן: פניתי ליושב ראש הכנסת, פניתי ליואל חסון, ואמרו שיעבירו את זה.

ניסן סלומינסקי: יש לך את האישור.

אבישי ברוורמן: אתם נותנים לי את הגיבוי כדי שהוועדה הזאת תתקיים כל הזמן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.