ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא העסקת עובדים ערבים בשירות הציבורי, כנסת 17, פרוטוקול מספר 14, 2008-11-26 11:00

אחמד טיבי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החקירה לקליטת עובדים ערבים בשירות הציבורי ומברך את ח"כ אריאל אטיאס, שר התקשורת.

אחמד טיבי: היום יתמקד הדיון בהעסקת ערבים במשרד התקשורת ובחברות המספקות שירותי תקשורת.

אחמד טיבי: מתוך הנתונים שהתקבלו ממשרד התקשורת אחוז העובדים הערבים קטן ורחוק מהיעד שקבעה החלטת הממשלה באשר לייצוג הולם.

אחמד טיבי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לשר אשר יציג את הנתונים.

אריאל אטיאס, שר התקשורת: במשרד מועסקים 4 עובדים ערבים מתוך 140.

אריאל אטיאס, שר התקשורת: זהו משרד קטן ומקצועי ולעיתים המרחק הגיאוגרפי מונע העסקתם של ערבים אשר אינם גרים בירושלים או באיזור המרכז.

אריאל אטיאס, שר התקשורת: למיטב ידיעתי אין יותר חרדים מאשר ערבים, וגם הם מגזר שיש לתת לו העדפה מתקנת.

אריאל אטיאס, שר התקשורת: בוודאי שצריכים לפעול בצורה שוויונית, אתמוך בכל רפורמה ובלבד שתכלול גם את החרדים.

אחמד טיבי: אין חוק לייצוג הולם לחרדים אלא לערבים ולנשים.

אחמד טיבי: לגבי נשים ניתן לומר שיש שינוי מאז שחוקק החוק, אך זה עדיין לא מספיק.

אחמד טיבי: אני חייב לומר שריחוק גיאוגרפי אינו מהווה בעיה ויש הרבה אזרחים ערבים שגרים רחוק ועדיין עובדים בירושלים.

אחמד טיבי: זהו לא הסבר משכנע לאי העסקת ערבים.

אחמד טיבי: האם המושג - חיפוש אקטיבי של עובדים מוכר לכם?

גב' תמי לשם: המושג מוכר.

גב' תמי לשם: אנו נוהגים להשתמש באתר האינטרנט ומפרסמים בעיתונות הערבית.

גב' תמי לשם: אני רוצה לציין שלאחרונה הודיע עובד מחורפיש שהוא עוזב את המשרד.

ראובן ריבלין: יש דברים שאתה מכניס כתנאי סף, וכאשר אנחנו מחויבים, תנאי הסף האלה בהחלט יכולים לבוא ולעשות את השיתוף בהוויה הישראלית, לנסות ולחשוב במסגרת הממשלה.

ראובן ריבלין: אני שומע את ראש הממשלה, אני שומע את כל השרים מופיעים לפנינו, גם את סגן ראש הממשלה אלי ישי, כולם מרבים לדבר בצדק על הצורך בעבודה - - -

אריאל אטיאס: זה מודל שהממשלה עושה אותו, היא מתמרצת בפריפריה ומשתתפת בשכר שלהם.

ראובן ריבלין: עובדה, כשהמדינה נותנת בשביל להעסיק אזרחים ערבים איזה בונוס, זה דבר שבעיני לא נשמע טוב.

ראובן ריבלין: אבל לפעמים נותנים בונוסים כאשר אומרים אם עושים חדשות, ואם עושים כך, אז אתה רואה בזה יצירה מקורית, ולכן אתה מפחית משעות, או כל מיני דברים שאפשר להכניס אותם לתנאי סף.

ראובן ריבלין: באמת, אולי כדאי לערוך דיון בתוך המערכת, איך אנחנו יכולים כמדינה לבוא ולומר שכאשר אנחנו מקצים משאבים של המדינה, החלוקה תהיה חלוקה כפי שהחוק שחבר הכנסת טיבי מבקש לברר כיצד הוא מיושם הלכה למעשה, מלבד הבעיות האחרות שהוועדה הזאת מקיימת עליה דיונים, אולי באמת אפילו עם הזכיינים הקשורים, לבוא ולשבת ולראות איך אנחנו באמת יוצרים את השיתוף, הרי גם כן חברות הסלולר 18% מהקליינטים שלהם הם ערבים, עד כמה שידוע לי.

ראובן ריבלין: אני יודע שחברות הסלולר מרוויחות פי אלף יותר ממני.

אחמד טיבי: אגב, אדוני השר, וגם נציגי החברות השונות, 20% מהאזרחים הם אזרחים ערבים.

אחמד טיבי: נדמה לי שהם מהווים מהשוק 17%.

אחמד טיבי: לכן נשאלת השאלה האם כעמדה מוסרית, לא כעמדה שמחייבת אותך בחוק, הרי יש החלטת ממשלה שמחייבת אותך.

אחמד טיבי: האם אתה לא יכול להקרין מסמכותך על החברות כמשרד מסדיר לייצוג הולם, להעדפה מתקנת על פי כישורים, אלא מישהו יבוא מחברות הסלולריות ויגיד, האמת היא אין ערבים טובים, אין ערבים מוכשרים, ולכן אנחנו לא מצליחים לקלוט.

אריאל אטיאס: אני חושב שכבר עניתי על השאלה הזאת, אם אתה רוצה אני אחדד אותה פעם נוספת.

אריאל אטיאס: האם זה ראוי, ראוי.

אריאל אטיאס: האם זה ישים, אנחנו רוצים לצאת מפה עם אמירה כך בשביל הבחירות, יש לנו אותה.

אריאל אטיאס: אם אנחנו רוצים להביא את זה הלכה למעשה, בלי חקיקה, או העדפה של הממשלה שהיא תעשה תמריצים לדבר הזה, זה יישאר כמלים בעלמא, יש קושי.

אריאל אטיאס: הרי מוציאים לך מכרז, היהודים ברוב המקרים לא בגלל חלילה שהם – בגלל החלק היחסי שלהם באוכלוסיה.

אריאל אטיאס: אמרת 20% ערבים אז 80% לא ערבים, ברוב המקרים זה מה שיהיה, ויגידו לך היה לנו מתוך 10, 20, 100, 200 מועמדים, יצאו לנו יותר טובים כאלה.

אריאל אטיאס: אם אין לזה תמריץ, לגבי אמירה ערכית, אתה יודע כמה דברים אני אומר להם והם לא שומעים לי, אז מה זה, זה סתם סיפורים.

אריאל אטיאס: צריכים להיות יותר אמיתיים בעניין הזה, ושהממשלה תתמרץ, אם אנחנו רוצים שייצא מזה תוצאה.

אריאל אטיאס: אני בהחלט אתמוך בזה, אני כמובן ארצה שגם החרדים ייכנסו לדבר הזה, אני לא מכחיש את זה.

אריאל אטיאס: נראה שנתת לי רעיון לקדנציה הבאה.

דני גלר: שתי שאלות.

דני גלר: דבר ראשון, אם תהיה חקיקה כזאת, האם תתמוך בה.

אריאל אטיאס: תסבירו לי מה החקיקה?

דני גלר: בארצות הברית המצב הזה שאנחנו רואים כאן סביב השולחן היה מוגדר כפוליטיקלי אינקורקט, לא תקין.

דני גלר: עכשיו אנחנו יודעים שבמדינת ישראל מעבר למשק הציבורי-ממשלתי ישנה ההאדרה תעסוקתית גם במשק הפרטי.

דני גלר: אתה הרגולטור של תעשייה פרטית שפועלת מכך שלא החליטה יום אחד לפעול ללא מעורבות ממשלתית, אלא שנידרש לה לצורך הפעולה שלה זכיון ממשלתי.

דני גלר: מה פירושו של זיכיון ממשלתי?

דני גלר: לקחת ונתת זכות של הריבון ואמרת, תני לי את זה עבורי כדי להפעיל את זה עבורך אתה יכול לקבוע תנאים מסויימים.

דני גלר: כל עוד אתה משאיר את האדרה, אתה מנציח פוליטיקל אינקורקט, כלומר אי תקינות.

דני גלר: אתה מתאר מצב ואני שואל אותך, מצב שבו אתה פאסיבי ואתה אומר, כן אני אחכה שהמדינה תתמוך, תסבסד או תחוקק, ובינתיים אני פאסיבי.

דני גלר: אני אומר לך לא, אינך פאסיבי כי ברגע שאתה פאסיבי, אתה אקטיבי בהאדרה, אתה מעודד אותם.

דני גלר: ואז אני שואל אותך, האם תתמוך בזה בחקיקה, האפשרות השנייה היא בינתיים עד אשר החקיקה תצא לדרך, האם כך המשרד או השר צד בעניין כי הוא בודאי איננו רוצה להיות לא תקין, בין אם לגבי ערבים או לגבי חרדים, לגבי אזרחים בכלל.

אריאל אטיאס: סתם בשביל ההבנה, יש לכם מספרים כמה עובדים ערבים יש בכל התקשורת, בדקתם?

אריאל אטיאס: עזוב את הטלוויזיה.

אחמד טיבי: ביקשנו נתונים מחברות התקשורת, והנתונים דיברו על חלוקה של רמת משרות, משרה בכירה, משרה בינונית, משרה נמוכה.

דני גלר: ברשות היושב ראש, מתוך היכרות מסוימת עם השוק, חלק גדול מהעובדים הערבים בחברות הסלולר עוסקים במכירות ובשיווק למגזר הערבי, מה שאנחנו קוראים משרות ייעודיות.

דני גלר: כלומר, למשל אם הערבי בוגר הטכניון באלקטרוניקה, לא בהכרח יהיה טוב לעבוד במשרה כלשהי רגילה, אלא הוא צריך לעבוד - -

אריאל אטיאס: שאלתי אם יש לך מספרים.

דני גלר: מספרים מדויקים אין לי.

אריאל אטיאס: נשמע מהנציגים שנמצאים כאן.

אריאל אטיאס: לגבי שאלתך, צריך לראות במה מדובר.

אריאל אטיאס: אני בהחלט אומר פעם נוספת, כל דבר שהוא רק ערבים וכל השאר הם אותו דבר לא מתאים.

אריאל אטיאס: למה דווקא ערבים, אולי גם רוסים, אולי גם רוסים, אולי גם חרדים, יש עוד מגזרים פה.

אריאל אטיאס: זה שהם לאום אחר, המדינה כבר לא התייחסה ללאום, כי עם הזכויות שלהם הם כמו כל העמים.

אריאל אטיאס: אני לא מדבר על החוק, דיברת על חוק חדש.

אחמד טיבי: לפני שנהיית שר, יש חוק אדוני.

אחמד טיבי: יש החלטת ממשלה שאחרי שנהיית שר.

אחמד טיבי: אתה רוצה לשנות את החוק, תשנה.

אחמד טיבי: אגב, אתם מנסים לשנות את החוק, חברי הכנסת החרדים, לא מצליחים לאחרונה להכניס את החרדים בייצוג הולם.

אחמד טיבי: אגב, כאשר תרצו אנחנו נתמוך בכם, אבל אתם לא מצליחים.

אחמד טיבי: אז בואו ונגביל את עצמנו לחוק הקיים, מה זה יש רוסים, חרדים, אתיופים?

אחמד טיבי: חוק ייצוג הולם ליהודים על פי כל עדותיהם?

דני גלר: אדוני היושב ראש, כשצריך חוק, אז אומרים אין חוק.

דני גלר: וכשיש חוק אומרים הוא לא רלבנטי.

אחמד טיבי: מעניין שאתה אומר אני לא מתכוון לחוק.

דני גלר: אדוני השר, אתה ביקשת תיקון חקיקה, ולכאורה אתה אומר רגע אחד, החוק לא מעניין אותי.

דני גלר: אז תחליט, האם אתה תתמוך - - -

אחמד טיבי: אתה השר הראשון שמציג עמדה כזאת בוועדה.

אחמד טיבי: זה חדש לוועדה.

אריאל אטיאס: אני שמח שאני לא מדקלם סיסמאות של בחירות, אני אומר את דעתי.

אריאל אטיאס: דבר נוסף, אם היית ממתין היית מבין למה אני מתכוון.

אריאל אטיאס: אתה הרי אומר האם תתמוך בלי חקיקה, זאת אומרת, אתה אומר בוא נעשה סדר חדש שמכיוון שמקבלים רשיונות מהמדינה, אגב, הם משלמים הרבה כסף, יש תחרות, הם לא מונופול, ואת כל מה שמסביב.

אריאל אטיאס: אתה אומר, האם אני אתמוך באיזושהי חקיקה, אמרתי, קודם כל צריך לראות במה מדובר.

אריאל אטיאס: בעיקרון, ודאי שאני בעד לעודד ולחזק את האפליה.

אריאל אטיאס: אני חושב שהיכולת שלנו לפקח עליה אם אין תמריצים, בגלל הפרקטיקה של החיים, עזבו עכשיו סיסמאות.

אריאל אטיאס: בפרקטיקה, אם אין להם תמריצים, זה לא קורה, או זה קורה כמעט ולא, ותירוצים יש למכביר.

אריאל אטיאס: אני לא מבטל את החוק הקודם, אני אומר בשביל לתמוך בחוק החדש שאתה מדבר עליו, ולא אמרתי החוק הקודם לא מעניין, לגבי היישום של התקשורת, הרי החוק הזה מתייחס לעובדי מדינה, הוא לא מתייחס לחברות תקשורת.

אריאל אטיאס: אתם עכשיו מעלים בוא נרחיב את זה, גם לחברות התקשורת כמו באמריקה, מכיוון שאתם מקבלים רשיונות וכו'.

אריאל אטיאס: אם יהיה חוק רחב שלא שם את הערבים בראש שמחתנו ואת החרדים שם למטה במגזרים אחרים, אולי יש הבדל, אבל בוא ונחדד את זה פעם אחת.

אריאל אטיאס: סליחה, אצלנו בתוך המגזר החרדי יש למעלה מ-130 אלף בתי אב שכל הזמן המדינה אומרת, נו שייכנסו לשוק העבודה, למה הם משתמטים, למה הם לא עושים.

אריאל אטיאס: אני אומר לכם, גם חברות התקשורת יודעים את זה.

אריאל אטיאס: מדובר בעובדים סופר איכותיים, יש פה נציגים שמעסיקים אותם, אחוזי נטישה שואפים לאפס.

אריאל אטיאס: אין להם הרבה מקום לרעות בשדות זרים, אנשים שעובדים עם מוטיבציות, מניעים את גלגלי המשק, גם להם צריך לדאוג.

אריאל אטיאס: אני לא אומר לא לדאוג לערבים, אבל לא להגיד חרדים ויהודים זה אחד באשר הם, ולא יהודים זה משהו אחר.

אריאל אטיאס: לא, אסביר למה לא.

אריאל אטיאס: מכיוון שברגע שהמדינה רוצה להתייחס לערבים כמו כולם, ושיש להם שיוויון הזדמנויות ושיוויון זכויות באופן גורף, אז כך צריכים להתייחס אליהם באופן כללי.

אריאל אטיאס: צריך לדאוג לערבים כן.

אריאל אטיאס: צריך לדאוג לחרדים גם.

אריאל אטיאס: יכול להיות שגם לרוסים.

אריאל אטיאס: אני חושב שהרוסים נטמעו הרבה יותר מאשר החרדים, יש להם הרבה פחות מחסומים, הרבה פחות קשיים וקשיי קליטה, אני מדבר בתוך הטמעה יש גם אורח חיים שונה.

אריאל אטיאס: נמצאים פה אנשים שמכירים על מה אני מדבר, אני בהחלט אתמוך ואני חושב שאנחנו צריכים ליזום ולעודד ולהיאבק, והיה לנו מספיק שיתופי פעולה עם הערבים בכל מיני הצבעות, כולל ביום האחרון של הכנסת, כולנו עמדנו דום להצעה של אחמד טיבי, יושב ראש הוועדה, ובוודאי שהם יעמדו דום כשאנחנו נרצה לתמוך בחרדים.

אחמד טיבי: תודה רבה אדוני.

ראובן ריבלין: בעיקרון אתה צודק, ואני מעריך מאוד את הדברים הנכוחים שאתה אומר, אתה מגן על איזשהו מגזר.

ראובן ריבלין: אני חושב שהבעיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית לעומת השקפת עולמו של היושב ראש מדינת כל לאומיה, שהיא דבר שהוא בעל איכות מחשבתית אבל סכנה גדולה לקיומה של המדינה היהודית, ועל כך אנחנו חלוקים במחלוקת שלא ניתנת כמעט לגישור, אבל אנחנו צריכים לחיות איתה.

ראובן ריבלין: החוק שאנחנו העברנו בכנסת הוא חוק שהוא בא קודם כל להכיר בעיקרון שאנחנו עשינו לא טוב, גם אם נגזר עלינו לחיות יחד, אנחנו חיים יחד.

ראובן ריבלין: הם פה ואנחנו שם, אנחנו עם ערביי ישראל שהם פלסטינים.

ראובן ריבלין: לקח לי הרבה שנים כדי לומר את המלה שאני אומר, ואני כבר אומר אותה שבע, שמונה שנים.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים קודם כל לחיות איתם אחר כך נחיה במזרח התיכון כולו.

ראובן ריבלין: אלה אנשים, הם נציגי הציבור – אתה יודע מה, קרוב ל-25% מהציבור הערבי מצביע למפלגות ציוניות.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו כנראה הבנו שיש בעיה, ואת הבעיה הזאת אנחנו מנסים לפתור על פי החוק.

ראובן ריבלין: לצערי החוק ברוב המקרים הוא אות מתה, דרך אגב, בשיתוף אוכלוסיית ש"ס שהיא תמכה בוועדה פה אחד - -

אחמד טיבי: היא שלחה נציג.

ראובן ריבלין: כן, בהחלט, ותמכה גם בעובדה שחבר כנסת ערבי יהיה יושב ראש שלה, זה גם דבר שהוא לא כל כך שכיח במחוזותינו.

ראובן ריבלין: היו כאלה שהתנגדו, הרוב בכנסת החליט שזה הוא.

ראובן ריבלין: אני חושב שבמשרד התקשורת, במערכת הכוללת של דיונים עם כל המערכות שהמשרד נמצא תחת פיקוחן הרגולטורי, וכאשר הן פועלות, וגם אחראי על כך מי ומה יהיה בעל הזיכיון, ובמקרים רבים למגינת ליבי, אבל העובדה היא גם לגבי התוכן.

ראובן ריבלין: יש תנאי סף שהם תוכניים במפורש, תוכן זה גם השיתוף של האוכלוסייה הערבית במערכת הזאת, שהיא מערכת חשובה ביותר.

ראובן ריבלין: אני בהחלט מכיר ואם יישבו פה ראשי המשק או לא ראשי המשק, ראשי תאגידים הגדולים בכל המערכות התקשורתיות, יבואו ויאמרו לנו תשמעו, אתם לא יכולים לנהל לנו את העניינים.

ראובן ריבלין: דרך אגב, במקום הייתי אומר אל תתן לי תמריצים ואל תבלבל לי את המוח.

ראובן ריבלין: אני עובד טוב אקח ועובד לא טוב לא אקח, אבל צריך להסביר להם במקרים רבים, שהדבר הזה הוא מחייב משום שאנחנו רואים את זה היום כמשימה לאומית ישראלית, לא לאומית בינלאומית, ישראלית.

ראובן ריבלין: ולכן אני בהחלט חושב שבמסגרת של דיון כזה יכולים למצוא רעיונות יצירתיים מאוד.

אחמד טיבי: נשמע את החברות הסלולאריות.

אחמד טיבי: חברת פלאפון.

ראובן ריבלין: פלאפון נחשבת לחברה ממשלתית?

יוליה מרוז: היא אף פעם לא היתה חברה ממשלתית.

אחמד טיבי: מה מכסת כלל העובדים בחברה שלכם, כמה מתוכם ערבים?

יוליה מרוז: יש לנו כמה אלפים בודדים בסך הכל בחברה.

יוליה מרוז: יש 300 עובדים מתוכם שהם עובדים ערבים.

אחמד טיבי: שיעור?

יוליה מרוז: מתוך כלל העובדים סדר גודל של 8% הם עובדים ערביים.

יוליה מרוז: מיותר לציין שמרבית העובדים בחברות הסלולר בכלל, וגם בפלאפון הם עובדים שמעוסקים במערך של שירות ומכירות.

יוליה מרוז: אם אתה מסתכל על ההתפלגות של העובדים הערבים גם במסגרת התפקידים במערך שירות ומכירות ניתן לראות שההתפלגות היא התפלגות שווה לחלוטין ודומה ביחס למספר העובדים שאינם ערביים, נמצאים בתפקידים ניהוליים.

אחמד טיבי: מהי הרמה הבכירה ביותר?

יוליה מרוז: יש מנהלי מכירות, יש מנהלי מחלקות, יש מנהלי כספים, יש עובדים ערביים שמועסקים במטה, אקדמאיים.

דני גלר: מה התפקיד הבכיר ביותר במטה?

יוליה מרוז: בחטיבה של מיחשוב ומערכות מידע – מדובר במנהלי מחלקות.

יוליה מרוז: אני חייבת להודות שאנחנו קצת ישבנו בהרגשה, עד עכשיו הדיון התקיים ולא רצינו להתערב, אבל ישבנו בתחושה שלא מכירים את סדרי הגודל של העסקת העובדים בחברות שלנו, כי היתה לנו תחושה שמדברים על בעיה שלא קיימת.

ראובן ריבלין: במציאות בפלאפון המצב הרבה יותר טוב ממה שמתואר על ידינו.

יוליה מרוז: במציאות בפלאפון ובענף בכלל.

יוליה מרוז: אני חושבת שקודם כל זה נובע מצורך מקצועי אמיתי, כי כידוע אנחנו חברות שנותנות שירות וזאת ליבת העיסוק שלנו בפריסה ארצית לכל מגזרי הלקוחות, ובסופו של דבר אין סיבה שמשיקולים ענייניים ומקצועיים לא יהיה לנו אינטרס גם להעסיק עובדים מן המגזר הערבי.

יוליה מרוז: גם ברמה של מדיניות החברה, יש לנו שיתוף פעולה מתמיד וקבוע ושוטף עם חברות השמה וחברות כוח אדם שהן מתמחות במגזר.

יוליה מרוז: אנחנו עובדים עם קו משווה, אנחנו עובדים עם "ערב ג'וב", "פרונטליין" אנחנו עובדים עם "מנפאואר" שיש לה היום שליחה להעסקה והשמה של ערבים.

יוליה מרוז: זאת אומרת, זה ממש מהחלק השוטף של חטיבת משאבי האנוש שלנו וזה מאוד ברור.

יוליה מרוז: ניגשים למרכזי הערכה, ניגשים למכרזים.

יוליה מרוז: אני כן חושבת שאיפשהו היינו רוצים יותר, זאת אומרת, לפעמים אנחנו מרגישים שההיענות בקרב אוכלוסייה היא נמוכה ויש פחות נכונות מאשר באוכלוסייה היהודית.

יוליה מרוז: אבל כל מה שקשור למדיניות או לנהלי החברה בגיוס עובדים מצב לגמרי שיוויוני, יותר מזה, יש לנו אינטרס מתוך צרכים מקצועיים בחלק מהמקרים דווקא להעסיק ערבים.

דני גלר: מאחר ופלאפון היתה החברה הראשונה, השיעור של פלאפון במגזר הערבי הוא גבוה יותר מאשר שתי החברות האחרות, זה היה נכון עד לפני שנה.

דני גלר: אני יודע, ובכוונה נכנסתי לאותו שדה מוקשים, ואיננו חושש ממנו.

אחמד טיבי: אני לא בטוח במידע הזה.

דני גלר: יש לך 8% עובדים ערבים, ערבים במדינת ישראל ישנם 17%.

דני גלר: כמה מתוך 300 האלה הם עובדים שירות ומכירות.

דני גלר: 50%, 60%, 70%.

יוליה מרוז: את הנתון המדויק הזה אני לא יכולה לתת לך.

דני גלר: כי אנחנו ביקשנו.

יוליה מרוז: הוא לא נמצא ברשותי, ואני לא יכולה לתת לך אותו.

ראובן ריבלין: קרוב לוודאי שאתה צודק.

יוליה מרוז: זה מה שהדגשתי בתחילת דבריי, רוב החברה שלי, רוב העובדים שלי מתוך סך עובדי פלאפון מועסקים במערך הזה.

יוליה מרוז: זאת אומרת ההתפלגות היא התפלגות נורמלית וטבעית לחלוטין, אין שום דבר מפתיע שאתה רואה.

אחמד טיבי: לא ברמות הבכירות.

אחמד טיבי: אין התפלגות טבעית ברמות הבכירות לא אצלכם ולא אצל החברות הנוספות שנשמע מייד.

דני גלר: מנהלי אגפים, המחלקות המשפטיות, התכנון הכלכלי.

אחמד טיבי: נאמרה כן הערה שמתקדמים רק לפי הכישורים, ולא לפי השיוך הלאומי.

אחמד טיבי: לפי המשפט הזה אי אפשר להעסיק ערבים.

אחמד טיבי: תמיד תגידו סליחה, קיבלנו רק לפי הכישורים.

אחמד טיבי: עיקרון העדפה המתקנת אומרת שכאשר יש משרה פנויה וניגשים שני מועמדים, אחד שחל עליו עיקרון הייצוג ההולם, ואחד שלא מקדם את נציג המיעוט, כאשר שניהם שווים, השאלה לפי מה שאת אומרת, מה עד עכשיו לא ניגשו אף לא זוג שווה מבחינת כישורים, תמיד מי שניגשים היהודי עדיף על ערבים מבחינת כישורים.

יוליה מרוז: אני חושבת שהשאלה היא לא במקום, וכבר נאמר, מדובר בחברה מסחרית וחברה עסקית.

אחמד טיבי: אגב, החברה שלכם היא החברה היחידה שאין בה S.M.S.

אחמד טיבי: בערבית.

יוליה מרוז: זה בגלל המגבלה הטכנולוגית שיש לנו ברשת.

אחמד טיבי: לא משקיעים כסף כדי להגיע.

אריאל אטיאס: לא, אני מוחה, לא נכון.

יוליה מרוז: סליחה, אחת הסיבות שאנחנו עוברים כרגע לרשת חדשה - - -

אחמד טיבי: את יודעת כמה אנשים עוזבים בגלל הדבר הזה.

אחמד טיבי: אנשים לא אוהבים בחג לשלוח ערבית באותיות בעברית זה מגביל.

אחמד טיבי: בשתי החברות הנוספות למשל יש ערבית.

אריאל אטיאס: אני יכול לומר שהם משדרגים את הרשת שלהם לא בגלל ה-S.M.S.

אריאל אטיאס: הם משדרגים את הרשת שלהם כי הם צריכים לעמוד בתחרות, הם לא משתתפים בנדידה, הם כנראה לא משתתפים ב-S.M.S.

אריאל אטיאס: וזה מייצר להם בעיה.

אריאל אטיאס: אני שמח שבכלל בכל קבוצת בזק נכנסת עכשיו להשקעה בתשתיות מאוד מאסיביות, בטח בתקופה של מיתון שהממשלה מבטיחה לנו כבישים ל-2015, זה דבר מבורך שצריכים לעודד אותו, בלי קשר לאוכלוסייה הערבית.

שרון פליישר בן-יהודה: את הדיון הזה הייתי מעלה אותו לרמה אחת מעל הדיון שהיה פה, האם דווקא נחוצה חקיקה או לא נחוצה חקיקה, וזה אחרי שתראו את הנתונים של כל חברות התקשורת, אפשר לראות שדווקא איפה שאין חקיקה, אנחנו באנו לכאן כי הוזמנו לוועדה, ובצורה מנומסת פה.

שרון פליישר בן-יהודה: זה לא שהחוק הזה חל עלינו, ולמרות שהחוק לא חל על החברות הפרטיות, אני חושבת שהאחוזים של העובדים הערבים בחברות האלה הם אחוזים יפים מאוד.

ראובן ריבלין: זה צורך כלכלי.

שרון פליישר בן-יהודה: זה מראה שיכול להיות שלאו דווקא חקיקה היא זאת שעושה את העבודה, ואולי לפעמים עושה אפילו הפוך.

שרון פליישר בן-יהודה: אני רוצה להתייחס לסוגיה של הערבים.

אחמד טיבי: אני מעדיף מנכ"ל ערבי ולא שר ערבי.

שרון פליישר בן-יהודה: כבוד היושב ראש, אני רוצה להתייחס לנושא של העובדים הבכירים יותר.

שרון פליישר בן-יהודה: אני חושבת שאם היתה איזושהי טענה יכולה לבוא טענה על עצם העסקת ערבים.

שרון פליישר בן-יהודה: אבל הנושא של תפקידים בכירים יותר, לפחות בחברה שאני נמצאת בה, שמתמודדים לאיזשהו תפקיד, עובדים שכבר נמצאים בתוך החברה, לוקחים את הבן-אדם הטוב ביותר, נותנים איזושהי עדיפות למישהו בגלל שהוא יהודי או בגלל שהוא ערבי.

שרון פליישר בן-יהודה: היתה טענה למה בכלל אתם לא מעסיקים ערבים.

שרון פליישר בן-יהודה: אבל ברגע שכבר ערבי נמצא בחברה ועובד, אם הוא עובד טוב הוא יקודם ויגיע למשרות הכי בכירות שיש, ואין שום דבר שיעצור אותו.

שרון פליישר בן-יהודה: הדבר היחיד שנבחן כדי להתקדם בתפקידים בחברות האלה זה הכישורים שלך וההצלחה שלך בתפקיד.

דני גלר: כמה מנהלי מחוזות ערביים ישנם ב"בזק".

דני גלר: כמה מנהלי - - -

שרון פליישר בן-יהודה: אין דבר כזה מנהל מחוז, זה משהו שהיה לפני עשר שנים.

דני גלר: אנשים באותה דרגה?

שרון פליישר בן-יהודה: ב"בזק" יש מנהלי מחלקות ערבים, יש עובדים בחטיבת הטכנולוגיות, מהנדסים, מהנדסי תוכנה, יש אנשים בשיווק, מנהלי מכירות, עובדים ב"בזק סטור".

אחמד טיבי: מהו שיעור הערבים ב"בזק"?

שרון פליישר בן-יהודה: כ-6%.

דני גלר: 6% מ-17%.

דני גלר: אנחנו כל הזמן עובדים כאן על חצי עד שליש.

שרון פליישר בן-יהודה: אגב, רק שתדע, לפחות ב"בבזק" רק שתדע שזה שיפור משמעותי לעומת מה שהיה בשנים עברו.

דני גלר: זה נכון.

אריאל אטיאס: לא בטוח שבכלל האוכלוסייה יש חברות העסקה שהוא פר הכמות שלהם באוכלוסייה, זה לא רלבנטי בכלל כמה הם באוכלוסייה וכמה הם יהיו בתוך החברות.

ראובן ריבלין: צריכים להבין שפעם נושא "בזק" היה קשור גם בנושא שאפשר היה לייחס לביטחון, ואז היו מגבלות והגבלות.

שרון פליישר בן-יהודה: עדיין יש.

ראובן ריבלין: היום כל התקשורת בשטחי ארץ ישראל מהירדן לים הם שייכים לריבונות הישראלית.

אחמד טיבי: 6% זה שיעור טוב בהשוואה למה שהיה קרוי קודם, וזה מזכיר לי בדיחה או אמירה של אבי דיכטר.

אחמד טיבי: הוא אמר, אם אתה שם מחקר שהרגליים שלו בתנור והראש שלו במקרר, הפופיק שלו בממוצע הטמפרטורה נורמלית, 6% זה סביר...

אריאל אטיאס: לא אמרת למי, הוא אמר את זה לקונדוליסה רייס...

ראובן ריבלין: השאלה היא האם היום במחלקות הטכנולוגיות יש אנשים שנכנסים לעבודה - - -

דני גלר: גם אופק קידום ניהולי.

שרון פליישר בן-יהודה: בוודאי יש מנהלי מחלקות.

איתמר ברטוב: קודם כל עולה כלפינו השאלה האם הנושא שעליו דנה הוועדה הוא נושא שראוי לדיון ועיון ושהמציאות מחייבת טיפול בנושא הזה.

איתמר ברטוב: לכן החזרה לאחוזים ביחס לאחוזים באוכלוסייה לא התחדש, אלמלא זה הוועדה לא היתה מתכנסת.

איתמר ברטוב: אני לא הכרתי את הנתונים, הנתונים מאוד דומים.

איתמר ברטוב: יכול להיות בגלל שהחברות חיות על מציאות די דומה מבחינת נתחי השוק והתוצאה היא די דומה מבחינת נתוני התעסוקה.

איתמר ברטוב: הייתי מוסיף על זה עוד שני דברים רק כדי לצייר את התמונה, ואני מבין שהדברים הם מהותיים.

איתמר ברטוב: ראשית, הרבה מאוד מפעילות המכר בחברות הסלולאר נעשית על ידי משווקים, והמשווקים זה עוד ציבור עובדים רחב מאוד שמשווקים מהמגזר הערבי, שמעסיקים מספר שהוא הרבה יותר גדול מהמספר שנמצא במסגרת העובדים בחברת "סלקום".

איתמר ברטוב: הדבר הנוסף הוא לגבי שיוויון ההזדמנויות.

איתמר ברטוב: השיוויון אינו מדבר על כך שבתור בכניסה לדלת לא יהיה תור שונה ליהודים וערבים, הוא הרבה יותר מהותי.

איתמר ברטוב: בשיוויון ההזדמנויות צריך שהמבחן יהיה מבחן שיהיה אפשר לגשת למבחנים בערבית, ושהבחינה של המבחן תהיה מוטה תרבות, כלומר, חייב שהבדיקה תיעשה בהתאמה למקור התרבותי, אחרת עם הצהרה של שיוויון הזדמנויות משיג תוצאה אחרת.

איתמר ברטוב: אנחנו מקפידים על כך, ניגשים אלינו למבחנים מהמגזר הערבי, יש מבחנים שמותאמים גם בשפה וגם בהתאמת המבחן.

איתמר ברטוב: אנחנו פועלים כתף אל כתף עם קו משווה, אצלנו אין שום דבר בהליך.

איתמר ברטוב: אבל התוצאה היא תוצאה שהנושא ראוי לעיון ודיון.

איתמר ברטוב: לדעתי, אנחנו ענף שלם שהוא שותף אמיתי לראייה קדימה מה אפשר לעשות.

איתמר ברטוב: בסוף השאלה היא אם הנושא באמת מעניין אותנו או לא.

איתמר ברטוב: אני לא כל כך מאמין בכפייה ובחקיקה, גם שיוויון הזדמנויות באופן שאתה הצגת תמיד אפשר יהיה לומר ששני מתמודדים לא היו באמת שווים.

איתמר ברטוב: שיוויון מוחלט בבני אדם לא קיים בשום מקרה, ולכן ההיתפסות לנקודה הזאת היא מאוד קלה הצהרתית ומאוד קל להסתתר מאחוריה.

איתמר ברטוב: אחד הנושאים המאוד קשים להתמודדות לדעתי, זה הנושא של תעסוקה בקרב הנשים במגזר הערבי, שם אחוזי האבטלה הם פנומנליים.

איתמר ברטוב: זה נובע מסיבות שלא קשורות בכוונה כזאת או אחרת של המעסיקים.

איתמר ברטוב: כדי לא לחזור על דברים שבוודאי תשמעו ושמעתם לאורך הדיונים בוועדה, אני רוצה לומר שני דברים.

איתמר ברטוב: בהתייחס לסיוע הממשלתי, בלי שום קשר, פתחנו בצפון מרכז מוקד טלפוני על בסיס ההבטחות לסיוע.

איתמר ברטוב: המרכז עובד, אנחנו סיוע לא נראה בקדנציה לא הזאת, כנראה בקדנציה הבאה.

איתמר ברטוב: כלומר, יש הצהרות של התמ"ת והבטחות, הם לא יצאו בכלל למכרז בנושא הזה בתקופה האחרונה.

איתמר ברטוב: בינתיים התקדמנו, ועל בסיס ההבטחה הזאת למרות שכלכלית ההשתלמות היא בספק רב, בבסיס אנחנו רצנו קדימה.

איתמר ברטוב: ולכן גם ההיבט הזה הוא בספק בלבד.

איתמר ברטוב: מה שכן עשינו, ואני הזמנתי וביקשתי מעמאד לבוא ולספר, אנחנו יצאנו ביוזמה בהקמת מוקד רחב במגזר הערבי.

איתמר ברטוב: אנחנו חושבים שזה יכול לתת מענה יותר רחב ולגעת בהרבה מאוד היבטים שאני לא מומחה בהם, ולכן אני לא רוצה לגעת בהיבטים יותר רחבים, אבל אנחנו חושבים שזה נותן מענה שיכול לייצר שינוי, ולגעת בשינוי באחוזים שלמים ולא בשינוי בעובד התורן - - -

אחמד טיבי: מהו שיעור העובדים הערבים ב"סלקום"?

איתמר ברטוב: דומה מאוד.

איתמר ברטוב: אצלנו 6%, 7%.

ראובן ריבלין: אני שמעתי שכאשר יש איזשהו סופר סל שהוא לא הולך לפי התנאים שציבור מסוים רוצים ממנו, עושים עליו חרם.

אריאל אטיאס: שאלה, לגבי הנשים הערביות יש להן בעיה שהן רוצות לעבוד בהפרדה?

שרון פליישר בן-יהודה: שליש מהעובדים הערבים הן הנשים.

יעקב זכאי: שלום לכולם, צר לי שהכנסת נדרשה לנושא הזה של תעסוקת ערבים מפברואר 2008, היא היתה צריכה להידרש לזה לפני עשרים שנה ויותר.

יעקב זכאי: אבל מה שהיה היה צריך להסתכל על העתיד.

יעקב זכאי: אני חושב שכאשר בודקים תעסוקה של אוכלוסייה או של מגזר בעניין שלנו של אוכלוסייה ערבית בכלל וחברות עסקיות, צריך לבדוק מה התרומה של אותה חברה לכלל התעסוקה של האוכלוסייה.

יעקב זכאי: מה הפעילות שלה יוצר מבחינת תעסוקה, לאו דווקא מהמעגל הראשון של העסקה, אלא גם במעגלים השניים והשלישיים.

יעקב זכאי: צדק חברי איתמר שציין את נושא המשווקים שלאו דווקא מועסקים ישירות על ידי חברה, פרטנר לצורך העניין, או סלקום או חברה אחרת, אלא איזו תעסוקה גם במעגל השני והשלישי יוצר את אותה חברה לאוכלוסייה, גם את זה צריך לבדוק ולנסות להשוות נתונים.

יעקב זכאי: לא תמיד העסקה ישירה היא הקריטריון.

יעקב זכאי: ב"פרטנר" יש שיוויון הזדמנויות מוחלט.

יעקב זכאי: אני אפילו לא יודע את המספרים המדוייקים, אני לא שואל אף אחד.

יעקב זכאי: "פרטנר" לא שואל את אף אחד אם הוא ערבי או יהודי, לא שואלת אם הוא נכה, לא שואלים.

יעקב זכאי: מקבלים את כולם, יש שיוויון הזדמנויות לא רק בהעסקה אלא במועמדות.

יעקב זכאי: וכל מועמד נבחן לגופו ולכישוריו, והוא מתקבל לעבודה, הוא מתקדם בעבודה על פי כישוריו, לא על פי מוצאו, דתו, לא שום השתייכות מיוחדת, אנחנו לא מפלים לא לטובה ולא לרעה, גם לא נכים וגם לא נכי צה"ל ולא אף אחד אחר.

יעקב זכאי: שאלת שאלה לגבי קביעה בחוק שמחייבת.

יעקב זכאי: אני נגד חיוב בחוק שחברות עסקיות שבאמת פועלות משיקולים כלכליים, "פרטנר" למשל בעל המניות העיקרי שלה הוא בכלל תאגיד מהונג-קונג 51%, אז קצת יהיה להסביר פה את העניין.

יעקב זכאי: אבל מעבר לכך, זה שלא מחייבים בחוק זה עדיין לא אומר שלחברה אין אחריות חברתית.

יעקב זכאי: אני חושב שהגברת העסקה באוכלוסייה הערבית, ואני מבין למה אתם מכוונים, וגם השאלה במה עוסקים העובדים גם היא חשובה.

יעקב זכאי: לכן שאלתם לגבי שיעורים של אקדמאים וכו'.

יעקב זכאי: טמונה גם בפעילות של הממשלה, של המדינה וגם בחינוך טכנולוגי עמוק יותר באוכלוסייה הערבית, גם זה משהו שהתקדם לא מהיום למחר, אבל היום ובעוד כמה שנים מקומם של ערבים במשרות יותר יפות, או מושכות.

יעקב זכאי: "פרטנר" מתוך האחריות החברתית שלה הקימה עמדות מחשבים במדינת ישראל כולל במגזר הערבי, בכפר מאנדה, ביפיע, בנצרת עמדות מחשבים, שש שנים רצופות ניהלה קייטנות בקיץ טכנולוגיות שבהן השתתפו גם ילדים ערביים, גם בכפר קאסם וגם במרכז הערבי היהודי ביפו, ב-2007 גם בנצרת.

יעקב זכאי: אני חושב שלא כל דבר אפשר להשיג בכפייה, אפשר להשיג הרבה דרך מחוייבות חברתית וחינוך והסברה שצריכים לבוא מטעם המדינה והממשלה.

עמאד תלחמי: אני לא בא מעולם התקשורת, אני בא מהעולם התחתון, הלבשה תחתונה של דלתא גליל.

עמאד תלחמי: כערבי, הגעתי לאחת המשרות הבכירות במשק הישראלי והבינלאומית רחבה וגדולה, הייתי מנכ"ל בדלתא וניהלתי בהרבה מדינות.

עמאד תלחמי: דלתא העסיקה בעבר שלה 5,000 עובדים במגזר הערבי.

עמאד תלחמי: לפני עשר שנים זה יצא החוצה ולא נשאר לי כלום מזה כרגע, נשאר ואקום גדול עד היום הזה.

עמאד תלחמי: זאת אומרת, שום דבר לא קם לא תעשייה ולא כלום בקטע הזה.

עמאד תלחמי: היום ידוע שבמגזר הערבי מעל 80% אחוז האבטלה בקרב הנשים הערביות, יש הרבה נשים אקדמאיות בעלי תואר ראשון, שני וגם שלישי וישנן כמובן שסיימו תיכון וכן רוצות לעבוד.

עמאד תלחמי: זאת אומרת, הרוב מתוך ה-80% כן רוצות לעבוד, אולי ישנן 20% שהן בסימן שאלה, אבל רוב הנשים רוצות לעבוד במקום תעסוקה.

עמאד תלחמי: היתה שאלה האם צריך להפריד, לא צריך להפריד, אבל צריך לסדר שתהיה קירבה למקום או הסעות כדי להביא אותן למקום העבודה שלהן, כנראה זהו הדבר שצריך לעשות.

עמאד תלחמי: מאז שפרשתי מדלתא אחד מהדברים שחשבתי עליהם ולמדתי דווקא מהחרדים על הקמת "הקול סנטר" שלהם במודיעין, בירושלים, בצפת ובכל מיני מקומות, הנושא עניין אותו מאוד, ואמרתי למה שלא נעשה משהו דומה גם במגזר הערבי.

עמאד תלחמי: למען האמת, מהחזון הזה באנו ואמרנו נקים את זה קרוב מאוד לכפרים של הערבים שנמצאים.

עמאד תלחמי: הראשונים שהרימו את הכפפה היתה חברת "סלקום" שאת המוקד הראשון אנחנו מקימים לטובת "סלקום" ומתכוון להעסיק בין 200 ל-250 אנשים בהתחלה, אבל החזון הוא כמובן להתפתח לאלפי אנשים.

עמאד תלחמי: לדעתנו, אפשר להעסיק 2,000, 3,000 עובדים במגזר הערבי.

עמאד תלחמי: אני חושב שזה חשוב מאוד להתפתחות במגזר הערבי.

ראובן ריבלין: הבעיה של דלתא היתה בעייה של שכר עבודה, מרכז התעשייה לא עבר בסופו של דבר לירדן בגלל סיבות של העדפת ירדן על ישראל או העדפת האוכלוסייה ל- - -

עמאד תלחמי: בגלל התחרות העולמית.

עמאד תלחמי: אבל זה שאתה מייצר הלבשה תחתונה גם בסין וגם בישראל - - אתה לא יכול לעשות "קול סנטר" בעברית בסין ולהוציא אותו לשם, אתה צריך לעשות את זה במדינת ישראל, אלא אם כן ילמדו את הסין עברית.

עמאד תלחמי: כרגע, בגלל שאין מדינת ישראל היא הפתרון ל"קול סנטר" של החברות הישראליות.

עמאד תלחמי: אני חושב שבמגזר הערבי הוא כן יכול לתת מענה טוב לנושא הזה.

דני גלר: אני רוצה להעיר הערה לגבי הסלולארי למדיה.

דני גלר: זה העניין של הפאנל הכלכלי העסקי, הכדאיות העסקית כלכלית בהעסקת ערבים ולא בהאדרתם.

דני גלר: זה אולי יותר הולך לגבי המדיה.

דני גלר: באופן טבעי כאשר חברה סגורה שהיא מחוץ למשחק, היא לא מרגישה שייכות לאותו ספק שירותים שלה, היא גם תנסה לא לדחוק בו ולמצוא לעצמה אלטרנטיבות אחרות.

ראובן ריבלין: מה אתה רוצה שכל יום הם יאמרו אנחנו מעסיקים אותו רק בגלל שהוא ערבי?

דני גלר: אני אומר בפירוש, שאם אנחנו רואים בחברות הסלולוריות שהגיעו ל-7% שכבר יחסית טוב לעומת מה שהיה לפני חמש, שש שנים.

דני גלר: היינו רוצים לראות את זה גם את אותה מגמה גם במדיה, עוד מעט נגיע למדיה.

אחמד טיבי: נעבור למדיה, יש כאן נציגים של YES, הוט, רשות השידור, רשות שנייה.

עמליה זרקא: אני רוצה לומר שני דברים לפני שאתייחס לנתונים.

עמליה זרקא: אני מרגישה מאוד נוח עם הדיון הזה גם ברמה המהותית וגם ברמה של הנתונים שהוצגו.

עמליה זרקא: כאשר התבקשנו לתת נתונים, היה לנו מאוד קשה מפני שכמו שנאמר פה על ידי כל החברות המסחריות, אנחנו קולטים אנשים לפי כישורים, לכולם יש אפשרות להגיע אלינו, כולם עוברים את אותם המבחנים.

עמליה זרקא: כאשר אנחנו קולטים מועמד אנחנו לא מעלים על דעתנו בשום דרך שהיא לסמן אותו במערכות.

עמליה זרקא: כשאמרו כמה ערבים אתם מעסיקים, היינו צריכים לעבור מוקד מוקד, יחידה יחידה, ולנסות על בערך להביא נתונים, כך שמבחינתנו סימול של אנשים במערכת, זה לא משנה כרגע אם זה לאור ממוצע, זה דבר הרבה יותר חמור מכל הדיון והמהות של הדיון כאן.

עמליה זרקא: אין לנו רישום של לאום ואנחנו גם לא נעשה את זה.

עמליה זרקא: כמו שאמרתי קודם, אנחנו קולטים אנשים לפי כישורים, לפי מכוונות לתפקיד, לפי מוטיבציה, בסופו של דבר זאת חברה מסחרית שצריכה לעשות DELIVERY, ונשפטת על שורה תחתונה.

ראובן ריבלין: האם הוט נותן היום שירות אוניברסלי לכל הציבור הערבי?

עמליה זרקא: אנחנו מתייחסים לנושא של העסקת ערבים או לנושא של תשתיות.

עמליה זרקא: אני סמנכ"ל משאבי אנוש, ואני חושבת שיהיה הוגן לשאול אותו בתחומים האלה.

עמליה זרקא: יש לנו ערבים בכל החטיבות, גם במטה גם בטכנולוגיות.

עמליה זרקא: אבל אני חוזרת לנתונים של פלאפון, עולם המוקדים שלנו או מה שאנחנו קוראים חטיבות השטח, שזה מוקדי השירות, המכירות, ולנו יש שירות ייחודי שאין בחברות הסלולאר, זה העולם של השרות הטכני, הטכנאים.

עמליה זרקא: בעולם הזה יש לנו בערך 80% מהעובדים.

עמליה זרקא: שם הפרופורציה של המגזר הערבי היא גבוהה מאוד, אני מודה ביושר שזה בגלל נגישות.

עמליה זרקא: יש לנו רובד מסוים ביקום שמגיע וזה מאוד תלוי גם בהסעות.

עמליה זרקא: יש לנו קבוצה גדולה מאוד בנשר, אני חושבת שאם תרימו טלפון עכשיו למוקד האינטרנט שלנו ולמוקד הטלפונים שלנו, 50% הסתברות שיענה לכם דובר ערבי אם תזהו את המבטא.

עמליה זרקא: אנחנו מדברים על כמעט 10% עובדים, יש לנו מוקד גדול בנצרת שהוא מעל 50% עובדים, אנחנו יודעים לעבוד עם הקהילה הזאת.

עמליה זרקא: בבאר שבע זה מכוון פר סטודנטים ובדואים מעט מאוד, אבל החלק הארי שלנו יושב בצפון.

עמליה זרקא: אנחנו מעבים את הצפון, גם את צלע ההר שזה מוקד חדש שאנחנו מרימים.

עמליה זרקא: אנחנו מסתמכים אמנם על סטודנטים מאוניברסיטת חיפה ואנחנו יודעים ששיעור הסטודנטים באוניברסיטת חיפה הוא גבוה.

עמליה זרקא: מבחינתנו, ערבים הם מועמדים ועובדים לכל דבר.

עמליה זרקא: אני לא מרגישה פה איזושהי עמדה פולוגטית כלפי הוועדה.

אחמד טיבי: שיעור העובדים הערבים?

עמליה זרקא: כמעט 10%.

עמליה זרקא: שוב אומרת, הנתונים הם בערך, מפני שבעיקרון אנחנו לא נסמן אותם במערכות שלנו.

עמליה זרקא: היו"ר אחמד טיבי בבקשה, YES.

אורית ברנייה: שלום, אני מנהלת משאבי אנוש.

אורית ברנייה: עמליה עשתה לי הכנה טובה, כי גם ב-YES כמובן המצב דומה מהבחינה שאנחנו בכלל בכל שלבי הגיוס שלנו לא מתעסקים לא דת, לא לאום ולא מין כדי לא ליצור שום אפליה.

אורית ברנייה: ולכן כאשר נדרשנו לתת את הנתונים גם אנחנו היינו צריכים לעשות עבודת תחקיר כדי להביא לכם איזשהו סוג של נתונים, אך ורק בשלב הקליטה שהעובד חותם על הסכם העבודה שלו, יש לנו גם טופס שבמידה והוא מחליט - - - יש לנו עוד סעיף שמתייחס בהיבט של חוק שעות עבודה ומנוחה, איזה מימי השבוע הוא רוצה כיום המנוחה שלו, בהתאם לזה הוא יכול להחליט האם זה שבת, שישי או ראשון.

אורית ברנייה: גם בעניין הפריסה שלנו, רוב האוכלוסייה מתרכזת בעולם שירות הטכני של מתקינים וטכנאים.

אורית ברנייה: צריך לציין שיש לנו גם חברות שאנחנו עובדים ב-אאוט-סורס של קבלנים שיש להם גם מספר מאוד גדול.

אורית ברנייה: אנחנו עושים כאן הפרדה, כי אין כאן עובד שהוא בעצם עובד YES לצד עובד אאוט-סורס, אלא כשזה עובד אאוט-סורס זה עובד קבלן, וכשהוא עובד שלנו הוא עובד שלנו כאן שלא ניצור איזושהי אפליה או תחושות קשות.

אורית ברנייה: יש לנו גם במטה החברה, גם באגף הנדסה, כספים, מערכות מידע, תוכן, כמובן רוב האוכלוסייה - - - גם משווקים בעולם המכירות יש לנו, לא יכולתי להגיע לנתונים האלה, אין לנו איזשהו בקרה.

אורית ברנייה: סך הכל מבחינת נתונים, יש לנו כ-7%.

אורית ברנייה: צריך לציין שרק השנה קלטנו כ-30 עובדים ערבים, ראיתי בתיקים, יש משהו כמו 2%, 3% שעובדים 4 שנים ומעלה.

אורית ברנייה: השנה קלטנו מספר די גדול לאור איזשהו משבר שהיה עם אחת מהחברות הקבלניות.

ראובן ריבלין: לא בגלל אפלייה מתקנת, אלא בגלל הצורך.

אורית ברנייה: לא, בגלל הצורך היינו צריכים.

אחמד טיבי: רשות השידור והרשות השנייה נמצאים.

אדמונד סחייק: אני יכול לדבר על המדיה בערבית, הרדיו בערבית.

אדמונד סחייק: כיום מעל ל-60% מהעובדים שבו הם ערבים.

אדמונד סחייק: יש לנו מדיניות של אפליה מתקנת.

אדמונד סחייק: למשל במכרזים האחרונים לתפקידי ניהול בכירים, היו לנו מועמדים גם יהודים וגם ערבים בעלי אותם נתונים, אנחנו בחרנו בערבים.

ראובן ריבלין: התדר הוא תדר ארצי?

אדמונד סחייק: הוא תדר ארצי.

ראובן ריבלין: לפעמים שומעים אותו, לפעמים לא שומעים אותו.

ראובן ריבלין: רשת ב' היא ארצית, יש מקום בארץ שלא שומעים את רשת ב'?

אחמד טיבי: אדמונד סחייק מתלונן על זה כבר שנים.

אדמונד סחייק: יש מקומות.

אדמונד סחייק: לא רק באילת, גם בכנסת יש בעיה לשמוע.

אדמונד סחייק: בפירוש יש לנו מדיניות של אפליה מתקנת שיושב ראש הרשות קבע אותה.

אדמונד סחייק: כמובן הכנסת קבעה אותה, אבל יושב ראש הרשות מיישם אותה.

אדמונד סחייק: למשל ברדיו במשך ארבע, חמש שנים האחרונות קלטנו במקום אנשים שפרשו יותר מ-20 איש, 24 אנשים מהם 2 יהודים וכל השאר ערבים.

אדמונד סחייק: לדעתי, בשידורים בערבית זה כורח המציאות, כי אם זה לא יהיה כך, אף אחד לא ישמע אותך.

אדמונד סחייק: להערכתי, כך צריך להיות וכך ימשיך להיות, אני יכול להתחייב.

אדמונד סחייק: למשל בדרג הניהולי היחידי שהוא לא ערבי זה אני, כל שאר המנהלים הם ערבים.

אדמונד סחייק: אני בטוח כשאפרוש גם זה יהיה כך.

אחמד טיבי: אגב, קיבלנו מהמנכ"ל, מר מוטי שקלאר את העובדים ורמות השכר וגם את ההתפלגות לפי הותק.

אחמד טיבי: סך הכל עובדים ברשות ברמה א' 165 גברים 20 נשים, סך הכל עובדים ערבים 5.

אחמד טיבי: ברמה ב' 351 גברים, 131 נשים, 17 גברים ערבים ו-2 נשים ערביות.

אחמד טיבי: ברמה ג' 325 גברים, 324 נשים, 36 גברים ערביים ו-15 נשים ערביות.

אחמד טיבי: ברמה ד' 127 גברים, 213 נשים, 12 גברים ו-14 נשים ערביות.

אחמד טיבי: יש גם פילוג של הותק, בקרב העובדים הערביים קודמו הן בדרגה והן בתפקיד, כ-20 עובדים, הקידום נעשה במהלך השנה האחרונה.

ראובן ריבלין: אמנם הדבר לא נוגע לנושא שאנחנו מטפלים בו.

ראובן ריבלין: אני לא יכול להבין מדוע הטלוויזיה הישראלית הציבורית, אני נזהר מהמלה ממלכתית, הממלכה משתנית מדי פעם בפעם, אני אומר ציבורית, לא מחזירה ומייד את השעה וחצי שהיו מיועדות לדוברי השפה הערבית, לא אומר לך מי שומע את החדשות בערבית, האם רק ערבים שומעים אותה, או האם שומעים אותה כל אלה שמדברים ערבית.

ראובן ריבלין: לדוברי ערבית בארץ הזאת יש יותר מ-18, יותר מ-20% יותר מ-25% ששפת אמם ערבית ולא מאזינים אלא לחדשות בערבית.

ראובן ריבלין: מדוע לא מחזירים לטלוויזיה המגיעה לכל בית ומחייבים אנשים, ורוב אותם אלה 10% בעתיד הקרוב מאוד הרבה יותר מ-10% יוכלו להשתמש רק בטלוויזיה אנלוגית ולא יוכלו לראות את השידורים בערבית מהטעם הפשוט שצריך טלוויזיה דיגיטלית וערוץ 33.

ראובן ריבלין: מדוע הדבר הזה לא מתקבל על דעתם?

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים קודם כל על שירות הציבור כפי שאמר השר.

ראובן ריבלין: השר לא ממונה על רשות השידור, אבל איך דבר כזה יכול להיות במסגרת הדיונים שאנחנו מדברים ברמה האישית וברמת העסקת העובדים, אני לא מוסיף כרגע על הדברים שאמרת.

ראובן ריבלין: איך יכול להיות דבר כזה?

אחמד טיבי: תודה, אני לא יודע אם מר סחייק הוא הכתובת, אבל הוא האדם הקרוב ביותר לנושא.

אדמונד סחייק: אני אשמח אם זה יקרה, למרות שאנחנו משדרים בערוך 33, אבל להערכתי זה יאה ונכון שיהיה גם בערוץ 1.

אדמונד סחייק: לדעתי, תמצא אופוזיציה גדולה מאוד לדבר הזה בקרב ערוץ 1 שהם יעדיפו שיהיה רק בעברית.

2572: אני מבקש להשלים, הדו"ח לבקשת יושב ראש הוועדה הוא רק לגבי מערך עובדים, לא כולל עשרות משתתפים שמספקים שירותים, מתרגמים, מפיקים, סופרים, שחקנים, שהם למעשה לא מופיעים בדו"ח, אם נתחשב בכך שהרפורמה חושבת עליה היא להכניס יותר הפקות חוץ וגם נניח שגם בתחום הזה יהיו כמה עשרות משתתפים נוספים במהלך התקופה הקרובה.

אחמד טיבי: ברשות השידור 7.2% מסך כל העובדים 800 עובדים ערבים, כאשר לגבי המספרים שאמרתי ברמה א' – 3% הם ערבים, ברמה ב' – 4%.

ראובן ריבלין: זה מבטיח שאף אחד מהעובדים הערבים מרשות השידור הוא לא עובד מיותר.

אדמונד סחייק: רוב העובדים הערבים לא עובדים במדיה בעברית, זה רשות.

אחמד טיבי: הערה במקום.

אחמד טיבי: 8% ברמה ג', 8% ברמה ד'.

אחמד טיבי: זה שיעור נמוך.

אחמד טיבי: ככל שמתקדמים בסולם הדרגות לא רק ברשות השידור, בכל המשרדים שהופיעו כאן מול הוועדה, ככל שמתקדמים למעלה השיעור הולך ויורד, אבל קשה לתרגם.

אחמד טיבי: אבל אם כבר מותר מלה טובה, מר סחייק, אתה יודע, אנחנו יודעי למתוח ביקורת גם על המדיה שאתה עומד בראשה, אבל לפחות מלה טובה על הכתבים שלך יהודית וגם אלי ניסן, בכל ועדה כזאת הם נמצאים ומסקרים אותה בניגוד לכתבים אחרים.

אחמד טיבי: אגב, גם באמצעי תקשורת ערביים לא תמיד הם מגיעים, אז לכן מגיעה מלה טובה.

אחמד טיבי: אפילו בשביל התכנית של קאסם.

אחמד טיבי: ..

אחמד טיבי: מגיעה עוד מלה טובה.

אדמונד סחייק: תודה רבה.

2572: עוד הערה, אחוז האקדמים מבין העיתונאים גבוהה יותר בסקטור הערבי.

2572: באותם מקרים שאדמונד אומר כולם אקדמאים וחלקם בעלי תואר שני ואפילו יותר.

אדמונד סחייק: ומקבלים שכר יותר נמוך.

אדמונד סחייק: ..

דני גלר: מוצאים כמעט בכל הגופים אדוני השר כמעט בכל משרדי הממשלה כאשר ערבי מועסק על פי רוב כישוריו גבוהים מהרבה מאלה של מתחרהו או המועמד היהודי.

אחמד טיבי: בבקשה, הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

אחמד טיבי: קיבלנו מכתב ממר מנשה סמירה.

נחמה לאור דרורי: תפיסת העולם שלנו היא מאוד פעילה בתחום הזה.

נחמה לאור דרורי: התפיסה שלנו יותר כאשר מדברים על ערוצים מסחריים שהרווח שלהם מאוד קריטי לפעילות שלהם, אבל מצד שני אנחנו מדברים על גופים שהם ציבוריים.

נחמה לאור דרורי: אנחנו מתייחסים למדיה, בעיקר המדיה הטלוויזיונית ובעיקר לערוצים המסחריים כמה שמחולל תרבות.

נחמה לאור דרורי: כיוון שזה מחולל תרבות, החשיבות של השיתוף, של יוצרים מהתחום מהמגזרים השונים היא קריטית כי שם אנחנו מקבלים את תפיסת עולמנו, על תפיסת העולם בכלל, ששם צריכה להשתקף החברה הישראלית כולה על כל גווניה.

נחמה לאור דרורי: יש לנו ערוצים כמו רדיו אזורי, שבהם יש תחנת רדיו שמיועדת לאוכלוסייה הערבית שמשדרת למשולש תחנת רדיו "אשאמס".

אחמד טיבי: מגיעה עד רהט.

נחמה לאור דרורי: נכון, זאת תחנה שהיא באמת סקטוריאלית ומיועדת לאוכלוסייה הערבית, דוברת ערבית, שכל צוות העבודה שלה כמובן בא מהמגזר הערבי.

נחמה לאור דרורי: כאשר אנחנו מדברים על ערוצי הברודקסט, אנחנו מסתכלים על הערוצים האלה כמי שמחוייבים בערוץ פתוח לתת מענה לכולם.

אחמד טיבי: אגב, יש אפשרות לתת עוד רשיון, עוד ערוץ יהודי וערבי ברדיו?

נחמה לאור דרורי: שאלה של תדרים.

נחמה לאור דרורי: כרגע אין תדרים.

נחמה לאור דרורי: תדרים זו החלטה של המדינה.

ראובן ריבלין: יש תדר המיועד לטלוויזיה ערבית.

ראובן ריבלין: עד היום לא הוצא מכרז עליה.

ראובן ריבלין: ויש שלושה ערוצים ברודקסט של הרדיו, שניים מיועדים לציבור החרדי, אחד מיועד לתושבי יש"ע היהודים, אחד לחרדים.

ראובן ריבלין: זה היה רדיו אזורי ראשון ששקלנו על העברתו, להפוך אותו לברודקסט גם כן, משום שהכישלון של המכרז לרדיו ערבי בגלל צמצום הדרישה היה כזה שלא היה אפשרי.

נחמה לאור דרורי: אם נתרכז בערוצי הברודקסט, ערוץ 2 וערוץ 10, בעצם המחוייבות החוקית של הערוצים היא רק לתרגם, לתרגם חלק מתוכניות הטלוויזיה לערבית.

נחמה לאור דרורי: החובה החוקית היא 5% מתוך השידורים, לכן הזכיינים עומדים מעל ומעבר למחוייבות שלהם.

נחמה לאור דרורי: מעבר לכך, הרשות חשבה שיש מחוייבויות נוספות שיש להוסיף על זה באופן אקטיבי, היא הוסיפה שחייבים להפיק תכניות מקור בשפה הערבית שמופקות בדרך כלל על ידי חברות הפקה ויוצרים ערבים, כל זכיין לפי המחוייבויות שלו, זאת מחוייבות שהזכיינים עובדים בה מעל ומעבר למצופה.

נחמה לאור דרורי: מעבר לזה, יש מחוייבות נוספת של הפקות שהזכיין חייב להוציא אותם החוצה לתוך השוק, שחלק ממנה חייב להיות על ידי יוצרים שבאים מהפריפריה.

נחמה לאור דרורי: כשהגדרנו פריפריה לא הגדרנו רק את האוכלוסייה הערבית, אלא כל פריפריה איזושהי.

נחמה לאור דרורי: אני יכולה לתת לכם נתונים, מתוך 12% של הפקות שנעשות על ידי הפריפריה כולה, 4% נעשות על ידי יוצרים ערבים שבאים מהמגזר הערבי.

נחמה לאור דרורי: שליש מהמחויבות, והיא מאוד משמעותית בחברת קשת.

נחמה לאור דרורי: בחברת רשת אנחנו מדברים על 34 הפקות שיוצאות החוצה לפריפריה, 5% ויותר מזה הם על ידי יוצרים ערבים.

נחמה לאור דרורי: אם אוכל לשתף אתכם בנושא נוסף, הרשות בעצמה יכולה להפיק 2% מזמן השידור בנושאים ייחודים שלטעמה יש עניין ציבורי להרחיק אותם.

נחמה לאור דרורי: זאת זכות שיש לנו מכוח חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

נחמה לאור דרורי: במסגרת הזאת אנחנו מקצים תקציבים לצורך עידוד של המגזר הערבי להגיע ולהגיש הפקות בתחום הזה.

נחמה לאור דרורי: פתחנו קורס בסינמטק בנצרת שבו אנחנו מדריכים יוצרים ערבים ומסייעים להם בהגשה של הפקות שמוגשות לקרנות לצורך קבלת תמיכה וכו'.

נחמה לאור דרורי: מושקע בזה מאמץ מאוד גדול ועדיין ההיענות מבחינת המגזר הערבי בהגשה של הצעות מיוצרים למכרזים של הרשות השנייה היא לא מספיקה למרות המאמץ המאוד גדול שנעשה בתחום הזה.

נחמה לאור דרורי: סתם לסבר את האוזן, הרשות העלתה לפני כחודש רצועת שידור מיוחדת של תכניות תעודה שמשודרת בימי חמישי בשעה אחת עשרה - - - במסגרת 11 הסרטים התיעודיים שהופקו במסגרת הזאת, 5 סרטים הם סרטים שעוסקים באוכלוסיה הערבית, הם סרטים שעושים אותם מפיקים ערבים.

נחמה לאור דרורי: כמו שלוש פעמים מגורשת, נורן, הסרט של רפיק חלבי, וכו'.

נחמה לאור דרורי: חלק ניכר מההפקות של הרשות מוקדש לנושא הזה.

נחמה לאור דרורי: מבחינת כוח אדם, במסגרת מכרזים לערוץ 2 ולערוץ 10, התמודדנו עם השאלה שעלתה כאן בשיחה בין כבוד השר לבין חבר הכנסת רובי ריבלין, השאלה היא האם לקבוע קאווטה כן או לא.

נחמה לאור דרורי: הדרך שבה אנחנו נהגנו במכרזים האלו היתה אחרת.

נחמה לאור דרורי: היא היתה לא לקבוע בצורה פעילה, אבל להגיד להם שהנושא הזה של שילוב של מגזרים בתוך השידורים הוא נושא שהוא תחרות.

נחמה לאור דרורי: לכן כשאתם מגישים את ההצעות שלכם במכרז, כל זכיין יכול להגיש את רמת המחוייבות שלו לנו, ומי שיציע את ההצעות הכי משמעותיות מבחינת שילוב רב תרבותי - - -

ראובן ריבלין: אם תאמרו שהניקוד מחשיב - - -

נחמה לאור דרורי: כתוצאה מזה יש מחוייבויות גם ברמה של כוח אדם וגם ברמה של מספר העתקות שמוקצות למגזר הזה.

גל מור: בנוסף לדבריה של הגברת נחמה לאור, רפיק חלבי הוא מנכ"ל בכיר ברשת, הוא מעסיק עשרה עובדים מהמגזר, יש להם שעת שידור שבועית קבועה.

גל מור: אני חושבת שלא בדיוק מחוייבות אבל כן נמצא ברשת מתוך ראייה, רשת הקימה בית ספר ללימוד מקצועות הטלוויזיה שהוא בית ספר מעשי, לומדים בו גם אנשים מתוך רשת וגם אנשים מהתעשייה, המטרה שלו היא להכשיר את דור העתיד.

גל מור: עד היום היו ארבעה מחזורים בבית הספר הזה, בכל מחזור יש כמעט 40 תלמידים, בכל ארבעה מחזורים האלה נתנו מלגות פעילות, יוזמה שלנו ל-9 סטודנטים מהמגזר, 4 מהם השתלבו, יש תלמידה אחת שלומדת כרגע בשני המסלולים במקביל גם במסלול הגשה וגם מאחורי הקלעים.

גל מור: אנחנו מאמינים שבית הספר הזה והיזומה שלנו כן למצוא את האנשים שאולי לא היו מגיעים כך או אולי לא יכולים כן להירשם לבית הספר בתנאים מסויימים, ולתת להם את המלגות, נותן להם סיכוי להיכנס לתעשייה ולהצטרף לתוך ההפקות שלנו ולהפקות בכלל.

ראובן ריבלין: אני מבקש להעיר הערה לדברי הנציגה הנכבדה של רשת.

ראובן ריבלין: כיהודי ארץ ישראלי אני יהודי פלסטינאי, אני מוחה על האמירה לגבי רפיק חלבי.

ראובן ריבלין: הוא לא מקבל עבודה ברשת בגלל היותו ערבי ארץ-ישראלי במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: הוא מקבל את הזיכיון מרשת או מועסק על ידי רשת רק בגלל כישרונו ויכולתו.

ראובן ריבלין: הוא גם ערבי גם דרוזי.

אריאל אטיאס: הוא לא מתכוון - - -

ראובן ריבלין: קודם כל הוא טוב למערכת, אני בטוח במאה אחוז בהכירי את רפיק חלבי, שכל עשרת העובדים שעובדים תחת שרביטו הם מצויינים ועובדים טובים.

גל מור: נכון מאד, לא אמרתי - - - לא כללנו אף אחד, ולא נמצא אצלנו אף אחד.

ראובן ריבלין: חשוב מאוד שאזרחים ערבים בישראל מועסקים, אבל אין כל ספק שרפיק חלבי קיבל את העובדה ב"רשת" בגלל כישוריו ויכולתיו שעולות.

גל מור: כך לגבי כל היוצרים.

גל מור: טוב גם לגבי מי שעובד - - -

דני גלר: הפריחה בקולנוע ובתיאטרון לא רק שלא פסחה על הציבור הערבי, אלא הגדילה עוד יותר.

ראובן ריבלין: בעניין הזה ביקשתי אפלייה מתקנת לגבי היהודי.

דני גלר: יכול להיות שזה רעיון, אבל אני אומר לך שהפריחה בתיאטרון עצומה.

אריאל אטיאס: מאוד נהניתי בדיון הזה.

אחמד טיבי: מעריכים את העובדה שנשארת מההתחלה עד הסוף.

אריאל אטיאס: את מכבדיי אכבד.

אריאל אטיאס: אני לא איש המקצוע במשרד אבל קצת יודע מה נעשה, ומשתדל לדעת מה נעשה.

אריאל אטיאס: אני חושב שהנושא חשוב, לא יכול שלא לחזור על מה שהתחלתי, אבל רק רוצה להתייחס למה שנאמר כאן לגבי השידורים, לגבי הערוץ היהודי.

אריאל אטיאס: היה מכרז לפני שנכנסתי למשרד לגבי ערוצים יהודיים, גם ערוץ הדתי מורשת וכו', וגם ערוץ ערבי, שניהם לא התרוממו לא כי המדינה לא רצתה, כי לא היתה לזה היתכנות כלכלית ונעשה נסיון נוסף על ידי היושב ראש ניצן חן, שכבר יוצאים לשימוע במכרז לשני ערוצים יהודיים, גם לערוץ שיתן מורשת ויהדות, וגם ערוץ שיתן בשפה הערבית.

אריאל אטיאס: נפלה בחלקי הזכות להקצות, כפי שמוגדר רדיו תורני ספרדי שכבר יצא למכרז, והיה זוכה בטווח של חודש חודשיים בין היתר כדי להתמודד גם עם הצורך לגבי הערוצים הפיראטיים, כפי שמוגדרים ערוצי הקודש שהיו משדרים בגלל צורך גבוה של אוכלוסייה לשמוע את התרבות שלהם.

אריאל אטיאס: ישנם 12 תחנות רדיו אזוריות לא כולל גלי צה"ל ורשת ב', שבסוף הם משרתים כל מיני מגזרים מסויימים ולמגזר התורני בעיקר הספרדי לא היה שום כלי ביטוי.

אריאל אטיאס: מה זה מראה, שיש איזשהו שילוב או איזשהו קו מגשר בין הציבור הערבי שהוא כאילו ציבור מסוים, שיש לו תרבות מסוימת ושפה משלו, וקודים משלו, לבין הציבור החרדי שגם לו יש שפה משלו, תרבות משלו, קודים משלו ויש לו גם כללי התנהגות משלו.

אריאל אטיאס: לכן צריכים רדיו ליהדות לחרדים, וצריכים ערוץ טלוויזיה שינסו למכור בו יהדות, גם לערבים נכון, ואלה כלים שלובים.

אריאל אטיאס: יש שני דירקטורים, חברי מועצה, נציגים ערבים, אין נציגים חרדים שם.

אריאל אטיאס: יש נציגים ברשות השנייה דרוזי וערבי אם אני לא טועה.

אריאל אטיאס: לשמחתי, יש שם חרדים, אני הכנסתי אותם.

אריאל אטיאס: שלושה נציגים שנכנסו בשנה וחצי האחרונות למועצת הרשות השנייה הם חרדים, הם עושים עבודה מצויינת, אני שמח על כך, שבאמת נכנסו חרדים והם עושים עבודה יפה.

אריאל אטיאס: מה זה מראה, שצריך כל הזמן לבנות את התמהיל, המגזר הכללי הוא מגזר חילוני, קצת חרדים, קצת ערבים, וזה בסוף עושה שכל, כך גם לנושא הזה.

אריאל אטיאס: אנחנו נתמוך בכל נושא שיעודד את העסקת הערבים ובלבד שהתייחסו באותו משקל גם לחרדים.

אריאל אטיאס: חיים רמון שהיה שר הפנים ביטל את הנושא של הלאום בתעודת זהות, המדינה רוצה שכולם יוטמעו אז שהתייחסו בצורה כזאת שהם נטמעים.

אריאל אטיאס: אז יש מערכות חינוך לחרדים, יש גם מערכות חינוך לערבים.

אריאל אטיאס: בעצם המדינה מתייחסת למגזר, אז צריכים להתייחס גם בנושא הזה.

אריאל אטיאס: רוצים שיתרמו, אנחנו רוצים שיתרמו, שיטמעו בתוך החברות.

אריאל אטיאס: בנושא של התמריצים לחברות ראינו בסוף שההיבטים הם מסחריים כלכליים.

אריאל אטיאס: אני משוכנע למרות המלים היפות שנאמרו על ידי חברות התקשורת, שהם לא הכניסו ערבים בגלל שהם ערבים, כי הם תורמים להם לחברה.

אריאל אטיאס: הם יודעים לדבר בשפתם, הם יודעים לשווק את המוצרים שלנו, וכנראה שיש להם מוסר עבודה מסוים מחוסר אלטרנטיבות אחרות, כך גם במגזר החרדי.

אריאל אטיאס: ישנם הרבה פחות מועסקים חרדים בחברות התקשורת, למרות שהיתה עלייה גדולה, אני חייב לציין אותם לטובה בשנתיים וחצי האחרונות, הם גילו וראו שעושים עבודה יפה.

אריאל אטיאס: לכן אני חושב שצריכים לעודד את החברות גם בתמריצים, גם כספיים.

אריאל אטיאס: לא יהיה תמריץ כספי לא יהיה.

אריאל אטיאס: נכון שתמריץ כספי לא מספיק אם העובד הוא לא טוב.

אריאל אטיאס: לכן להערה של חבר הכנסת ריבלין על רפיק חלבי, אתה הרי לא מצפה שיהיו עובדים ערבים רק בגלל שהם ערבים גם אם הם לא טובים, אתה רוצה אותם מקצועיים ואיכותיים אבל שתהיה להם איזושהי העדפה, שאם יש לך איכותי יהודי ואיכותי הערבי לייצור איזשהו העדפה.

אריאל אטיאס: הממשלה קיבלה החלטה בהעדפת נשים בחברות ציבוריות, בדירקטורים 50%, אבל לא התכוונו שיקחו נשים רק בגלל שהן נשים, שתהיה להם איזושהי איכות.

אריאל אטיאס: אני חושב שטוב שהנושא נמצא בשיח הציבורי, אנחנו חייבים להעלות את השיח הציבורי גם בנושא של החרדים.

אריאל אטיאס: אני אתמוך בכל תיקון לא חקיקה, שמתייחס לחברות התקשורת או חברות המסחריות בישראל.

אריאל אטיאס: זה לא יכול בתיקון חקיקה לחייב אותם, זה יכול להיות בתיקון שיתמרץ אותם, כי אז זה ישים, אם לא אתם יודעים שיש הרבה חוקים שהם סתם על הנייר, עינינו הרואות, חברה אחת 8%, בין 6% ל-8%, חברה אחת בין 6% ל-7%.

אריאל אטיאס: הם עושים את זה מעצמם כי כך הם יודעים לדבר עם ערבים בשפתם, אם רוצים להגדיל את הכמות, אני לא חושב שאיזושהי חברה מתייחסת להכנסת העובדים לפי האחוז שלהם באוכלוסייה, זה לא עובד כך.

אריאל אטיאס: החברה היא מסחרית צריכה להוכיח את עצמה.

אריאל אטיאס: מדברים כל הזמן על מינויים פוליטיים, כי המינויים הפוליטיים זה משחית, ולמה זה משחית כי זה לא לפי הכישורים אלא לפי הקשרים גם פה.

אריאל אטיאס: זה צריך להיות איכותי, אבל עם העדפה מתקנת, לא אפליה, העדפה מתקנת.

אריאל אטיאס: תודה ליושב ראש אחמד טיבי, אני חושב שאם הוא לא היה עומד ברשות הוועדה, והיה עומד ערבי אחר, לא היית מקבל כזאת תהודה.

אחמד טיבי: אדוני השר, תודה רבה על דבריך.

אחמד טיבי: אפשר לסכם ולומר שהשיעור של העובדים הערבים במשרד התקשורת גופו הוא שיעור נמוך, כאשר מדובר בארבעה עובדים בלבד.

אחמד טיבי: על המשרד לא רק לשאוף, אלא ליישם את החלטת הממשלה ולהגדיל את שיעור העובדים הערבים.

אחמד טיבי: על המשרד מוטלת האחריות המיניסטריאלית והמוסרית לעודד את חברות הסלולאר להמשיך בטרנד של קליטת עובדים ערבים באמצעות העדפה מתקנת.

אחמד טיבי: שוק הצרכנים הערבים הוא שוק גדול, רחב, חשוב לכל חברות מסחריות לרבות חברות סלולריות, ולכן הן צריכות לנהוג בהתאם.

אחמד טיבי: אני קורא לחברות להמשיך להגביר את המעורבות החברתית שדיברנו עליה כאן בפרוייקטים אזרחיים, חברתיים שאליו דווקא קשורה בפעילות הסלולרית עצמה, זה דבר מבורך, במיוחד חברה מתפתחת כמו חברה ערבית זקוקה לתמיכה מהסוג הזה.

אחמד טיבי: ברשות השידור השנייה דעתנו שיש מספיק עובדים ערביים מוכשרים, לרבות בתחום האמנות, תיאטרון, שהוכיחו את עצמם, עובדה נהירה לכולם.

אחמד טיבי: יש לפתוח את הדלתות בפניהם במדיה הישראלית.

אחמד טיבי: תודה רבה לכולם.