ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 914, 2008-11-05 09:00

אבישי ברוורמן: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אבישי ברוורמן: אפתח בשתי מילות הקדמה ואעבור לנושא.

אבישי ברוורמן: נבחר נשיא חדש בארה"ב, אובמה.

אבישי ברוורמן: כשאתה מסתכל על הפערים, הם לא כ"כ גדולים, הדבר המרכזי היה הכלכלה.

אבישי ברוורמן: בגלל שבארה"ב יש המשבר הכלכלי החמור ביותר מאז שנות העשרים והשלושים שמחלחל בעולם, הנושא המרכזי הוא שינוי בדרך.

אבישי ברוורמן: לצערי, במדינת ישראל יש אי הבנה לגבי משמעות המשבר הכלכלי.

אבישי ברוורמן: כשבארה"ב ובאירופה יש מיתון, בישראל בשנה הבאה תהיה האטה משמעותית בצמיחה, עלייה באבטלה, וכרגע אין שום היערכות לנושא.

אבישי ברוורמן: יש דיבורים על תוכניות.

אבישי ברוורמן: תקציב, ואני חושב שהחברים שיושבים כאן – התקציב שהוגש אינו עונה על הצרכים.

אבישי ברוורמן: אף אחד כאן לא נוכל להסביר לציבור שיתחילו לסגור מפעלים ולפטר עובדים, מה עשיתם כאן כשהיה ויכוח על עוד חצי מיליארד או מיליארד ₪ שהם אפילו לא סטיית תקן ולא שייכים לגופו של עניין.

אבישי ברוורמן: אני מזכיר כי פה יש אנשים כמו חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת וקנין, שאמונים על המספרים.

אבישי ברוורמן: תקציב 2007 מול תקציב 2008 גדל ב-7 מיליארד ו-600 מיליון שקלים, פלאס 1.5% ששם היו תוספות.

אבישי ברוורמן: בזמן האטה, כשכל העולם מתחיל להתמודד עם ההאטה הכלכלית בכל מיני צורות, תקציב 2008 ל-2009 גדל ב-500 מיליון שקלים, 1.7% זה 4 מיליארד, אבל גם כל יודעי סוד יודע שבאריתמטיקה 1.7%, שאתה מוריד מהם 1.5%, שאלה הקופסאות, זה 0.2%.

אבישי ברוורמן: לכן התקציב הזה הוא שגוי.

אבישי ברוורמן: במקום שיבינו שאם היה מצב מלחמה או מצב חירום, אז מציגים תוכניות שעושים אותן.

אבישי ברוורמן: רבותיי, כאן מנסים להעביר תקציב שאינו רלוונטי, אין שום התייחסות למשבר שקורה, והשלכותיו לישראל.

אבישי ברוורמן: הדיון הזה הוא תחילתו של מאבק, שאומר שזה הזמן לחתוך את כל כבלי הבירוקרטיה שמפריעים להקמת פרויקטים.

אבישי ברוורמן: כבישים – צריך להמשיך את כביש 6, צריך בגליל לפתוח כבישים, להוריד מחסומים, לעשות את זה בכל מיני צורות, ואם זה עוד מיליארד או שניים או שלושה, מה זה חשוב?

אבישי ברוורמן: זה השקעה.

אבישי ברוורמן: הלא צמיחה בת קיימא בישראל היא בעייתית, גם הצמיחה שהיתה פה לא חלחלה – לא נבנה מפעל אחד בנגב, בגליל, בירושלים, ולכן הדרישה שלנו, ולכן זה תחילתו של דיון של מאבק.

אבישי ברוורמן: צריך להציג תקציב אלטרנטיבי עכשיו עם תוכניות, עם הרחבה משמעותית לפרויקטים שיושבים בצנרת לגבי כבישים, לגבי רכבות, ובמקביל לשנות את המדיניות לגבי עידוד השקעות הון.

אבישי ברוורמן: לתת עכשיו עזרה למגזר העסקי.

אבישי ברוורמן: נכון שיש לנו הרבה מאוד שיחות לגבי האג"ח הקונצרני, חבר הכנסת אורון העלה את זה, אני תומך בדברים האלה, יהיה דיון מאוד רציני ביום שני לגבי מה שקורה באג"ח הקונצרני ובקרנות הפנסיה עם התייחסות ספציפית לפתרונות שנציג, אם אחרים לא יציגו אותם, אבל היום אם אנו – בסופו של דבר האשראי שהולך לשחקנים הגדולים, 80% הולך לעשרה שחקנים, 12 שחקנים, אבל בסופו של דבר 80%, רוב התעסוקה קיבלו 20% מאשראי ויש מחנק אשראי, אין עידוד השקעות.

אבישי ברוורמן: אם מישהו חושב שכך מתמודדים עם בעיה, והוא חושב שישראל זאת מין וילה שתעבור פה את הכל, שום דבר לא יקרה, שרק נשב ולא נעשה שום דבר, ואז המשבר העולמי יחלוף על ידינו כי היתה לנו ועדת בכר, דברים כאלה, הגדלנו את התקציב ב-500 מיליון ₪, הלכנו למערכת בחירות שמתקוטטים על מי יהיה במקום זה או אחר במקום להתמודד עם הבעיות – אני חושב שזה הזנחה של אזרחי מדינת ישראל שמצפים לכלכלה אחרת, והבחירות הבאות, הדבר המרכזי יהיה הכלכלה.

אבישי ברוורמן: הכלכלה הזו, לא מטפלים בה עכשיו, ולכן המטרה כאן היא לפתוח את הדיון, שחבריי התעשיינים יגידו את דבריהם, חברי הכנסת, אבל אנו לא באים פה לדיון הצהרתי.

אבישי ברוורמן: מכאן עד אפריל, עד שתקום ממשלה חדשה, נעביר דברים, ואם צריך, נשנה חוקים ונכנס את המליאה, כי ההאטה שתהיה פה היא משמעותית, וחוסר ההתייחסות למדיניות כלכלית אלטרנטיבית הוא חסר אחריות לחלוטין.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.

אבישי ברוורמן: יו"ר התעשיינים, ידידי שרגא ברוש, הבמה שלך.

שרגא ברוש: תודה.

שרגא ברוש: בוקר טוב, תודה לך, אדוני היושב ראש וחברי הכנסת, על זימון הישיבה הזו, שמבחינתנו, היינו רוצים להציג את ההרעה בתנאים הסביבתיים שהתעשייה פועלת בתוכם, אך זה חלק ממה שקורה במשק ובכלכלה כולה.

שרגא ברוש: התעשייה שלנו – כ-50% מהתפוקה התעשייתית מיועדת לייצוא, וזה שינוי שכבר התחיל לפני 10-15 שנה, אז היינו בכ-20% ייצוא.

שרגא ברוש: זה לא סקטור מסוים.

שרגא ברוש: 50% מהייצוא שלנו זה ייצוא הי טק, ו-50% מהייצוא זה ייצוא של כל התעשייה האחרת, החל מטקסטיל וגומי ופלסטיק ועץ, כולם מייצאים.

שרגא ברוש: אנו עושים זאת בהצלחה לא קטנה, בעיקר לאור העובדה שהתעשיינים הבינו שצריכים לשנות דיסקט, הפכנו להיות תעשייה בצורה מסיבית עתירת ידע, טכנולוגיה, חדשנות, השקעות עצומות במו"פ, שאנו רואים את התוצאות בהיקפי הייצוא.

שרגא ברוש: לכן מתחילת השנה, כשהדולר ירד מתחת ל-4 שקלים, התעשיינים התחילו לאבד אחד אחרי השני את היתרון היחסי ואת כושר התחרות, ומה שקורה, בדיוק התופעה ההפוכה מזו שקרתה בארבע שנים שקדמו ל-2008, אז כושר התחרות היה נהדר, עם שערי דולר של 4.5 ו-4.2.

שרגא ברוש: התוצאה, כשאתה מגיע ללקוח, אתה צריך למכור לו מוצר ב-10 דולר ואתה יודע שאתה מביא הביתה 45 שקלים, ואתה מתחרה, אתה יכול להוריד 10% במחיר, לקבל רק 9 דולר ולקבל את העבודה, והאמריקאי שעמד על ה-10 דולר הפסיד את המכרז.

שרגא ברוש: מה שקרה ב-2008, שהשער הממוצע היה 3.5 בממוצע, אתה עדיין צריך להביא את ה-40 שקלים, ואז אתה צריך למכור ב-11 דולר.

שרגא ברוש: אז אותו אמריקאי שהפסיד את המכרז כשהציע 10 דולר, קיבל את זה השנה ב-10 דולר, ולכן המספרים שהראו בתחילת השנה שאין ירידה בייצוא נובעים בעיקר מהסכמים ישנים, מהתחייבויות של יצואנים, אף אחד לא מתכוון להפר התחייבויות – עובדים בהפסד ומספקים, אבל לאט לאט במכרזים החדשים התחלנו להפסיד אותם אחד אחרי השני וכבר אנו רואים ברבעון השלישי, אפילו לפני, כבר באוגוסט, שחיקה מאוד משמעותית בהיקפים של 9% בייצוא, ולמעשה הענף הזה שהוא המנוע המרכזי של הצמיחה במשק – 45% מהצמיחה בארבע השנים האחרונות באה מהגידול בייצוא, והמנוע הזה הולך ונכבה, והתחזיות שלנו לשנה הבאה, בלי שום קשר למשבר הכלכלי, היתה אפס צמיחה בייצוא.

שרגא ברוש: לזה נוסף המשבר הכלכלי.

שרגא ברוש: איני חושש כל כך שהמשבר יפגע בכלכלה הישראלית כתוצאה מקריסה של בנק ישראלי.

שרגא ברוש: המשבר הזה יבוא מהכיוון של השוק הריאלי.

שרגא ברוש: אתם יכולים גם לראות את זה בעיתונים, אנו יודעים את זה מספר שבועות.

שרגא ברוש: המערכת הבנקאית בארה"ב, מערב אירופה עצרה כמעט לגמרי את האשראי לעסקים.

שרגא ברוש: היום רואים בימים האחרונים שהממשל האמריקאי עכשיו מנסה ללחוץ על הבנקים לתת אשראי לעסקים, אך האמריקאים לקחו את הכסף שהממשל עזר להם, ושמו את זה כדי לשפר את המאזן שלהם.

שרגא ברוש: לעסקים קשה מאוד לקבל אשראי.

שרגא ברוש: התוצאה, שהיות שהעסקים שם לא יכולים לקבל אשראי – ירידה בהיקף הפעילות, צמצום בביקושים ובקשה של אותם לקוחות שלנו אלינו, לספקים, להאריך אשראי.

שרגא ברוש: אנו עושים סקר מתגלגל כל הזמן, אבל תוכלו לשמוע את זה גם מהתעשיינים, גם אתמול היה סקר אובייקטיבי בעיתון, 51% מהתעשיינים מדווחים על זה שהלקוחות שלהם פונים אליהם בבקשות להארכת אשראי, ואז המשמעות של מצד אחד הצורך לתת ללקוחות רבים, שאנו עובדים אתם שנים רבות ומבינים את המצב שהם נקלעו לתוכו – הצורך להאריך להם את האשראי מצד אחד, ומצד שני ירידה בביקושים מביא אותנו לפנות לבנקים שלנו ולבקש להגדיל את האשראי להון חוזר.

שרגא ברוש: כשאתה אומר לבנק: הלקוחות שלי רוצים הארכת אשראי, למעשה במילים אחרות הם מפגרים בתשלומים, ומצד שני גם התחזיות שלנו שהמכירות יירדו - כשאתם באים לבנק לקבל ירושה ואתם מקבלים דמי קבורה, כי באותו רגע הבנק אומר: אם כך, בוא נתחיל לבדוק את כל מערך הביטחונות, בוא נבדוק את טיב הלקוחות, בוא נבדוק מה יקרה עם ההלוואות שכבר נתנו לך והיכולת שלך לעמוד בפירעון שלהם.

שרגא ברוש: לכן ברור שהתשובה של רוב הבנקים לרוב האנשים זה: תגיד תודה שאנו לא מצמצמים את האשראי הקיים.

שרגא ברוש: לדבר הזה נוסף קושי נוסף – ביטוח האשראי.

שרגא ברוש: המכירות שלנו מבוטחות בד"כ או דרך הבסס"ח, שמופרטת, שזה בד"כ לטווח קצר, מכירות עד שנה, ועל ידי החברה הממשלתית אשרא לטווח ארוך.

שרגא ברוש: בביטוח לטווח קצר יש כוונה לצמצם, והם בודקים כרגע את כל תיקי האשראי של כל הלקוחות.

שרגא ברוש: הם גם מבוטחים אצל מבטחי משנה בחו"ל שהודיעו להם שהם באים לארץ בשבוע הבא ומתכוונים לצמצם, למשל רוסיה סגורה לגמרי, אנגליה בוחנים בשבע עיניים, לקוחות בארה"ב אחד אחד בפינצטה, לכן ברור שעם צמצום הביטוח אשראי, ודאי אתה מקטין את היכולת שלך לממן אותו בבנקים.

שרגא ברוש: גם הביטוח של אשרא לטווח ארוך, עצם העובדה שאשרא הרוויחה כסף זו בעיה.

שרגא ברוש: הביטוח הזה נועד כדי לכסות סיכונים, כאלה שעסקים לא יכולים לקחת, בעיקר בשווקים מתפתחים.

שרגא ברוש: גם שם הביטוח מאוד מוגבל ולא עונה על הצורך להתפתח באותם שווקים.

שרגא ברוש: נתון נוסף שחשוב שתדעו – 82% מהייצוא הישראלי מבוצע על ידי 3% מהיצואנים.

שרגא ברוש: 97% של היצואנים עושים יחד רק 17% של הייצוא, הם מעסיקים את הרוב המוחלט של העובדים בתעשייה, הם בפריפריה, ואז כשאתם מדברים על סדר גודל של 380 אלף עובדי התעשייה, שסביב כל עובד בתעשייה שלושה עובדים בשירותים, 97% מהיצואנים, שזה 12 אלף עסקים, מעסיקים סדר גודל של 300 אלף עובדים, ומהם הדיווחים שאני מדבר.

שרגא ברוש: בעניין הזה פנינו לאוצר, ואתם זוכרים כולם את מה שהוועדה הזו עשתה בזמן מלחמת לבנון – אתם הייתם אלה שעזרתם לנו והמדינה נתנה סיוע ל-90 אלף עסקים בהיקף של 3 מיליארד שקלים, הצילה את כלכלת המדינה באותה שנה, אף צ'ק לא חזר, אף עסק לא נפל, אף משכורת לא היה שלא שולמה.

שרגא ברוש: וזה בדיוק היופי שהיה ב-2005.

שרגא ברוש: הצמיחה בדצמבר, 5.3%, כאילו לא היתה מלחמה.

שרגא ברוש: אותם יצואנים, אותם 97% מהיצואנים בהיקף של 6.5 מיליארד דולר לשנה, המחזור החודשי זה כ-600 מיליון דולר, חודשיים מחזור, כמיליארד ו-200 מיליון דולר, שהמדינה תשים פיקדון בגובה של 25% מזה, כ-300 מיליון דולר בבנקים, בכל הבנקים.

שרגא ברוש: הבנקים ייתנו את ההלוואה הזו בגובה של חודשיים מחזור ייצוא לחמש שנים, שנה ראשונה גרייס, זו השנה הקשה להתמודדות, ועוד שנתיים.

שרגא ברוש: אומר הדבר שברגע שמקבלים חודשיים הלוואה של חודשיים מחזור, זה אומר 16%, כי חודש זה שמונה ושליש, 16.5%, אם אנו מדברים על ירידות שאנו צופים בהיקף של 20%, העסק מסוגל להתמודד לבד, אומר הדבר שאתה מקבל כזאת זריקה לתוך ההון החוזר שלך - לא רק שיש לך אפשרות לספוג את הירידה במכירות ולהיענות לבקשות הלקוחות, כי תזכרו שיש יום אחרי המיתון, זה גם מרגיע את המערכת הבנקאית כולה, שהיא בלחץ, ואולי מזווית הראייה שלהם בצדק, לגבי ההלוואות הקיימות.

שרגא ברוש: ברגע שעסקים מסוגלים להתקיים ולהמשיך, זה עושה שקט במערכת הבנקאית גם לגבי מה שקיים.

שרגא ברוש: בסך הכל מדובר על מיליארד ₪ פיקדון, שאני מאמין גדול בזה שבסוף החמש שנים הפיקדון יחזור למדינה עם ריבית והכל.

שרגא ברוש: אם נצליח לעשות את זה, זה לבד שווה חצי אחוז צמיחה.

שרגא ברוש: הדבר הבא זה תשתיות.

שרגא ברוש: יש 80 מיליארד ₪ פרויקטים מאושרים על ידי הממשלה, 40 מיליארד מהם במימון של הסקטור הפרטי, שלא יוצאים לדרך רק בגלל בירוקרטיה, אם זה בתכנון, באישורים, במינהל.

שרגא ברוש: כרגע לדעתי אין מקום לזה.

שרגא ברוש: צריך לקחת 10-15 פרויקטים, תחליט הכנסת או הממשלה איזה פרויקטים, ישימו אותם בחוק כמו ששמו את כביש 6, את ניצנים, עם לוחות זמנים, והפרויקטים יוצאים לדרך.

שרגא ברוש: החשיבות של לקדם פרויקטים לתוך שנתיים שלוש הקרובות זה לבד צמיחה של עוד אחוז ורבע.

שרגא ברוש: כשאתם מדברים על תוספת של קרוב ל-2% צמיחה, על כל אחוז שלא יהיה, זה מאסט, וזה כסף קטן לעומת חס וחלילה מה יקרה אם נמשיך להתמהמה.

שרגא ברוש: ואנו באיחור.

שרגא ברוש: העובדה שזה כבר כתוב היום בעיתון, ש-50% מהעסקים פונים לבנקים, זה מאוחר.

שרגא ברוש: כל המשבר הזה הוא חודש וחצי.

שרגא ברוש: אם בחודש וחצי כבר לפה הגענו, תחשבו מה יקרה בעוד חודש וחצי, בגלגול של זה.

שרגא ברוש: מעבר לכל הדברים האלה, שהם תוצאה של המשבר העולמי, יש דברים שקשורים בנו.

שרגא ברוש: היום הולכים לעשות בהצעת התקציב, שכרגע מונחת, שלל של הכבדות, שזה לא הזמן.

שרגא ברוש: תעריפי המים עולים לתעשייה פי שלושה, הארנונה 4.6, חשמל – אין חשמל במדינה, צריך להוסיף תשתית חשמל, אז הצרכנים צריכים לשלם את תשתית החשמל במקום המדינה.

שרגא ברוש: מה, לא מגיע כביש מירושלים לת"א?

שרגא ברוש: לא מגיע ביוב?

שרגא ברוש: לא מגיע תשתית חשמל?

שרגא ברוש: אז אנו צריכים לשלם עוד 5% בחשמל.

שרגא ברוש: רוצים לעודד שימוש בגז טבעי.

שרגא ברוש: תגידו לי לאיפה אני יכול להתקשר כדי לחבר למפעל גז טבעי.

שרגא ברוש: אז אין גז טבעי, אבל בלו כבר מתחילים עכשיו לשים כדי לעודד אותי להשתמש בגז הטבעי.

שרגא ברוש: עברו משם לעובדי משמרות, זה שנים שעובדי משמרות נהנים מהקלת מס כדי לעודד אותם לעבוד, כדי להפעיל את הציוד בצורה יעילה יותר.

שרגא ברוש: האוצר מסורתית מתנגד לזה.

שרגא ברוש: פניתי לשר האוצר, אני מקווה שיאריכו את זה- -

חיים אורון: מסורתית נופל.

שרגא ברוש: אבל הבעיה, שהשנה הזו מוזרה קצת.

שרגא ברוש: ב-31 בדצמבר זה מת.

שרגא ברוש: לכן איני מבין למה עובד ילך לעבוד באמצע הלילה, אם הוא יכול אותו כסף להרוויח בבוקר.

שרגא ברוש: על יד זה חוק עידוד השקעות הון, שזה בדיוק הזמן לעודד אנשים להמשיך להשקיע ולעשות, וחזי יכול לספר לכם רק מה הוא אישר אתמול, תשמעו אילו ישובים הוא אישר אתמול, מפעלים מאושרים – אף אחד לא בת"א, לא בר"ג, לא בראשל"צ, הכל בפריפריה, הכל מדוד בכמות עובדים שנוספים.

שרגא ברוש: אם יש מנוע צמיחה מרכזי בתעשייה, זה השקעות במו"פ.

שרגא ברוש: בחמש השנים האחרונות התקציבים של המו"פ, של המדינה, קוצצו בקרוב ל-5 מיליארד שקלים.

שרגא ברוש: גם השנה האחרונה, שזה היה 1.1 מיליארד במקום 1.8 שהיה לפני חמש שנים, באמצע השנה המדען גמר לעבוד.

שרגא ברוש: הוא גמר לחלק את ה-1.1, וכל מי שבא אחר כך, אמר לו: תבוא בשנה הבאה.

שרגא ברוש: כשנצא מהמשבר, נבכה על הרגע שלא השקענו במו"פ ולא פיתחנו, כי תמיד התוצאה של הייצוא באה שנתיים שלוש וארבע מאוחר יותר.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון, הוא יהיה לסירוגין – חבר כנסת, תעשיין.

אבישי ברוורמן: ראשון הדוברים חבר הכנסת אורון, בבקשה.

חיים אורון: באופן לא מתוכנן הדיון של אתמול שהיה בפורום הרבה יותר מצומצם, הדיון של היום הוא המשכו של הדיון של אתמול.

חיים אורון: שם עסקנו בכמה תיקונים טכניים לכאורה בחוק עידוד השקעות הון, אבל תוך כדי עלה הנושא המהותי שלדעתי, מה תפקיד הממשלה בעניין זה?

חיים אורון: אני חושב ששלושת המעגלים ששרגא תיאר אותם הם הנכונים.

חיים אורון: באחד נצטרך לטפל במסגרת דיון של יום שני, משום ששאלת האג"חים ושאלת האשראי ושאלת מחנק האשראי וכל הסיפור הזה בסוף הולך לחבילה אחת.

חיים אורון: הרי הוא יגיד לנו: אתם באים אליי עכשיו במיליארד?

חיים אורון: אבל יש לי עוד מיליארד פה ועוד אחד פה.

חיים אורון: אפשר לדון, אבל זה לא יהיה רציני, ובמקרה הטוב תראו לנו את מה שהכנתם, ותגידו לנו מה.

חיים אורון: אתם רוצים ישיבה סגורה, תהיה סגורה, אתם רוצים ישיבה פתוחה, תהיה פתוחה.

חיים אורון: זה לא יכול להיגמר בעניין של סמוך.

חיים אורון: כי הגלים כבר מגיעים בלעדינו.

חיים אורון: לא אנו עשינו את הגלים, לא של האג"חים הקונצרניים ולא של מצוקת האשראי שתוארה פה וכל אחד מאתנו שקצת יותר מצוי בעניינים יכול לתאר אותה הפעם אפילו בצבעים יותר דרמטיים ממה ששרגא תיאר אותם בבוקר, כי יהיו מקומות שהמנויים יעצרו לגמרי, לא כי אין הזמנות, אלא כי שם לא שילמו או יש פיגורים, אנו יודעים איך הדברים מתחילים להיתקע.

חיים אורון: זה נושא שיש לתת לו תשובה.

חיים אורון: אני מקווה שלא יקרה מה שקרה לאמריקאים, הממשלה תעביר כסף לבנקים, אבל הבנקים לא יעבירו אותו הלאה.

חיים אורון: לכן כל מודל הוא מוכרח להיות כזה, אני מבין את הקשיים, אבל אני מציע שבתוך המשבר שקרה נתחיל לשנות חלק מהדיסקטים, וחלק מהדיסקטים אומרים שזה לא נכון שהשוק עושה את זה הכי טוב, כי השוק יגיד שוב: הדירקטוריון שלי בבנק לוחץ עליי להקטין עוד יותר את רמת הסיכון, ואני להוא לא נותן, וגם למפעל שכל אמת מידה סבירה היתה אומרת שהוא כן יכול להמשיך, הוא ימות.

חיים אורון: היינו בכמה סיבובים כאלה, כל אחד מאתנו, במהלך חייו, שהיו אומרים לך: אם היינו עושים את זה ככה, יכול להיות שהיה אחרת.

חיים אורון: היום באים אליי אנשים שהיו מאוד מרכזיים בהסדר הקיבוצים של פעם, והוא היה אומר: אם היינו שמים עוד מיליארד, היינו מצילים עוד קבוצה של מפעלים שהיום, כשכולם פורחים ומשלמים מס הכנסה, אנו יודעים שזה היה הכסף הכי טוב.

חיים אורון: תמיד יש הרי ויכוח על המיליארד האחרון.

חיים אורון: אגב, בלאשראי, פריסת חובות, לא מדובר- -

שי חרמש: חלקם בסך הכל החליפו בעלות.

חיים אורון: תכף אגיע לזה.

חיים אורון: לכן אחת הבעיות שלנו, גם בנושא אג"חים וגם בנושא הזה, זה גם אם הממשלה תשים אשראים או כסף, איך שיהיה ברור מה רוצים פה להציל ואת מי.

חיים אורון: זאת ביקורת שנשמעת בכל העולם על המהלכים שנעשו, ואנו עוד לפניה.

חיים אורון: לגבי כל התפיסה שקשורה בחוק עידוד השקעות הון, במדען הראשי זה אותה תפיסה, האם המדינה לוקחת אחריות והיא שותפה לסיכונים הללו.

חיים אורון: הוויכוח הוא מעבר לוויכוח של פיתוח הפריפריה.

חיים אורון: מה זה נקרא החליפו בעלות?

חיים אורון: החליפו בעלות זה אומר שחלקים בתעשייה מחליפים בעלות בחלק מהמקרים לתעשיינים, בחלק מהמקרים להשקעות פיננסיות, שבסיבוב הראשון עושים אקזיט ומשאירים את התעשייה בפריפריה, ולפעמים כן ולפעמים לא.

חיים אורון: מול מה – מול אנשים שמוכנים לומר: אני רוצה להמשיך את המפעלים האלה, אין לי יכולת להתמודד עם כל היקפי ההשקעות והסיכונים שכרוכים בהם, תעזרו לי לקיים את המפעל בקריית שמונה או בצאלים או בכפר עזה, שעובדים בו אנשים מהאזור.

חיים אורון: תמיד אומרים: מה הבעיה?

חיים אורון: יש הטבות מס כמה שאתה רוצה.

חיים אורון: אגב, כל החוכמה הזו של הטבות המס, כשאנו באים פה לדרוש הטבות מס, אומרים לנו: זה כסף.

חיים אורון: אני, אגב, אומר את זה.

חיים אורון: אבל כשבאים מהצד השני, אז 200, 300, 400 מיליון ₪ הטבות מס בחוק עידוד השקעות הון זה בלי חשבון, אבל 200, 300, 400 מיליון ₪ בעידוד ובשיתוף של הממשלה בסיכון על הקמת מפעלים בפריפריה.

חיים אורון: אני שומע בינתיים בשמועות ששר האוצר מסכים שהחוק יוארך בחצי שנה, והוויכוח יהיה בעוד חצי שנה.

חיים אורון: הוויכוח המהותי פה הופך להיות ויכוח אידיאולוגי, האם מדינת ישראל רוצה שהכוח הפיננסי שהוא בעצם היה הלידר של השנים האחרונות, וראיתם מה שקרה, על בסיסו תהיה התשתית התעשייתית, או הוא מוכן לתת גם ליזמים תעשייתיים שמוכנים לקחת סיכון, שמוכנים להשקיע בכל מקרה 30, 40 אחוז מכספם ואחר כך להשתעבד לבנקים, להיות אתו פרטנר בהקמת המפעלים האלה ובהרחבתם.

חיים אורון: אני מקווה שירדו מהפטנט, שחוק עידוד השקעות הון התאדה, כי הוא לא יוארך, ונוצר מצב שלא הצליחו להעביר אותו בכנסת.

חיים אורון: אף פעם לא היה פה רוב לביטול חוק עידוד השקעות הון.

חיים אורון: יש לכם הצעה חליפית?

חיים אורון: תבואו לכנסת, יהיה לה רוב – יהיה לה רוב.

חיים אורון: אני במיעוט.

חיים אורון: אבל לא בתרגיל כזה, שבין השמשות החוק מתאדה ונתעורר בעוד שלושה חודשים, כשכבר אין חוק, ונחוקק אותו מחדש רטרואקטיבית.

חיים אורון: אני רציתי שזה יהיה לשנה, אני מבין את כוחי, אז אני מוכן להתפשר על חצי שנה, אבל יהיה ברור שהחוק ממשיך.

חיים אורון: צריך להיות ברור דבר נוסף – שהחוק ממשיך עם תקציב מותאם.

ראובן ריבלין: בשלב זה הוא ממשיך כמו שנה קודמת ב-1 חלקי 12.

חיים אורון: לא ברור לי איך זה פה, כי חלק מזה היה תקציבים מיוחדים.

חיים אורון: כל הבטוחים – אני מציע לבדוק.

אבישי ברוורמן: נבקש הבהרה מהאוצר.

קריאה: זה לא בבסיס.

ראובן ריבלין: אם זה לא בבסיס, זה בעיה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לעניין האידיאולוגי, הוויכוח הזה, אני זוכר, בזמן שמיכה חריש היה שר התעשייה והמסחר ואהרון פוגל היה מנכ"ל האוצר או מנהל התקציבים, בדיוק כשרבין עלה לשלטון, היה ויכוח כזה בב"ש, שניהלתי אותו, והמנטרה היתה, שלא השתנתה עד היום, שאמרה: אסור לתת עידוד השקעות הון, כי זה מעוות, כי המטרה שלנו – אנו בכספים שנחסוך נעביר תקציבי עתק לתשתיות פיזיות בפריפריה, לחינוך בפריפריה, להשכלה בפריפריה.

אבישי ברוורמן: זה 16 שנה – חבר הכנסת חרמש, ראית אותם תשתיות עתק שעברו לפריפריה?

אבישי ברוורמן: הוויכוח הזה, יש פה מנטרה שלא משתנה באוצר, ואומרת: לא ניתן את העידוד באמצעות מערכת המחירים, עידוד השקעות הון, אנו נעביר את זה באמצעות תקציבים.

אבישי ברוורמן: זה לא היה ולא נברא וזה ממשיך באותה צורה.

אבישי ברוורמן: לכן אני מסכים לחלוטין, אני חושב שלא רק מבחינה תיאורטית זה לא נכון, מבחינה אמפירית זה נכשל לחלוטין, לכן בצורה הברורה ביותר אנו צריכים כאן בכנסת הזו לתת את כל הגיבוי ולהיאבק ולהפסיק עם המנטרה הזו, שהיתה שקרית כבר 16 שנה.

אבישי ברוורמן: רפי מאור, בבקשה.

רפי מאור: הייתי בוועדה מספר פעמים.

רפי מאור: תמיד היתה אמפתיה בוועדה- -

אבישי ברוורמן: הוועדה היא לא הממשלה, ובישראל אין ממשלה, יש אוצר.

אבישי ברוורמן: בנושא של השכלה גבוהה ראש הממשלה החליט אבל האוצר החליט לא להעביר, ולכן אין תקציב להשכלה גבוהה.

רפי מאור: אני מגיע גם מסקטור של חברות גדולות במשק, השנה נמכור בערך 800 מיליון דולר, אנו מעסיקים כ-2,000 עובדים ישירים בארץ, עוד אלפי עובדים בצורה לא ישירה ועובדים בחו"ל.

רפי מאור: אני רוצה לדבר על שני דברים שהיום לדעתי קיבלו קריטיות בצורה בלתי רגילה.

רפי מאור: אחד זה כל הנושא של ביטוח עסקאות ייצוא והשני זה נגיעה רק במדען, שכבר דיברו פה על תקציבי מדען ומו"פ.

רפי מאור: בנושא של ביטוח עסקאות ייצוא קורה משהו מאוד דרמטי.

רפי מאור: כל האנשים שאנו מוכרים להם, אנו משתייכים למשפחה שבוחרת ציוד קפיטלי גדול ליצרני תקשורת מאוד גדולים בעולם.

רפי מאור: עשו סוויץ' בגלל מחנק האשראי גם בעולם, ובעצם פונים ללקוחות ואומרים: אתם היום תיתנו את האשראי.

רפי מאור: יש לנו שווקים גדולים, למשל השוק הרוסי, שוק בשבילנו של 170 מיליון דולר בשנה, זה שוק שאנו מוכרים לחברות שהן דאבל A מבחינת דירוג אשראי, חברות ממשלתיות.

רפי מאור: הבאתי פה לוועדה הודעה של סווזינווסט, שזו חברה שהיא בבעלות ממשלת רוסיה, פוטין נמצא שם, חברה שמשקיעה מעל 2 מיליארד דולר בשנה רק בציוד, אנו מוכרים לה כמה עשרות מיליוני דולרים, שמודיעה לעיתונות שהם מעבירים את האשראי לספקים.

רפי מאור: ברוסיה המתחרים שלנו כולם הביאו תוכניות אשראי משלוש שנים עד תשע שנים בריבית ליבור פלוס שתיים, בין המתחרים שלנו זה סינים גדולים שקיבלו את הכסף מהממשלה, שוודים, אריקסון, שקיבלו ביטוח או הלוואות שאפשרו להם לתת את האשראי הזה מהממשלה, ונוקיה סימנס הגרמנים שגם קיבלו סיוע דומה.

רפי מאור: לנו אין סיוע כזה, ואנו נכנסים היום למצב שבגלל שאין לנו הון חוזר, מספיק כדי לממן עסקאות כאלה לתקופות כאלה, אנו חייבים סיוע של המדינה.

רפי מאור: אנו לא צריכים הלוואות של המדינה, אנו חברה עם תזרים חיובי, אנו מקיימים את הפעילות השוטפת שלנו, אבל נפגשתי עם המנכ"ל של אשרא, שהיה מאוד סימפטי, כרגע עוד לא ראינו גרוש ממנו.

רפי מאור: בסס"ח – אני מסכים לגמרי עם האינדיקציה שלך, שזה הולך לכיוון מאוד לא טוב, ואגב, זה לא רק ברוסיה.

רפי מאור: אנו עובדים בהרבה מאוד שווקים, ואני רואה את המגמה הזו בכל השווקים.

רפי מאור: אם המדינה לא תפתור את הבעיה, יקרה בדיוק מה שקרה בזמנו בנושא הפיתוח.

רפי מאור: בנושא הפריפריה, אני היום המעסיק הכי גדול באופקים.

רפי מאור: אני מעסיק שם כ-600 איש.

רפי מאור: אם לא יהיה לנו ביזנס, נוציא את האנשים האלה, וסליחה שאני משתמש בביטוי חריף – זה רצח.

רפי מאור: אין באופקים שמונה מעסיקים אלטרנטיביים מחר שיקלטו 600 משפחות.

רפי מאור: על ה-600 משפחות האלה יש לפחות מאות, אם לא אלפים, שמביאים קייטרינג והסעות ועושים קבלנות משנה, ופשוט לא נוכל לממן את הפעילות הזו.

רפי מאור: נעביר אותה למקומות שאולי יהיה לנו יותר קל לעשות את זה.

רפי מאור: מה שאני רוצה לבקש מיושב ראש הוועדה, זה אם מדינת ישראל תוכל לתת לנו אפשרות דרך מנגנונים כמו אשרא ומנגנונים דומים כדי שנשיג את המימון כבר מהבנקים שיודעים שיש לנו ביטוחי האשראי האלה.

רפי מאור: אנו לא באים לבקש פה כסף.

רפי מאור: אני בעד לתת את הכסף הזה לאותם 17% ששרגא דיבר עליהם.

רפי מאור: אנו רוצים רק שייתנו לנו אפשרות לעשות את הביזנס שלנו.

רפי מאור: זה מאוד קריטי, ושרגא היה אתי פעם אצל עיני, אמרתי משהו שאעשה ועשיתי, אני אומר לכם שוב – הבכי הכי גדול שלי יהיה- -

קריאה: אמרת שתעשה במובן החיובי של העניין.

רפי מאור: כן, אבל אני נולדתי בארץ, לביתי עשיתי כבר.

רפי מאור: אני לא רוצה להופיע פה שוב ולהיות אחראי למאות אנשים שיהיו חסרי תעסוקה.

רפי מאור: לגבי המדען, בשנה וחצי האחרונה בהופעות שהייתי פה, אנו כבר יש לנו 400 אנשים בסין.

רפי מאור: אנו פותחים קמפוס באוקראינה.

רפי מאור: איזה אבסורד זה, שאנו שנולדנו בארץ, שבנינו פה חברה של מיליארד דולר, נותנים עסקים לסין ולאוקראינה, ואפשר לעשות פה את העסקים.

רפי מאור: היתה בעיה אדירה בדולר, אנו הצלחנו לעשות כמה פוזיציות טובות שהוא עלה ל-3.8.

רפי מאור: היום ארגיש קצת פחות לחץ, לפחות לששת החודשים הקרובים די סגרתי פוזיציות על המטבעות, אני במצב לא רע, אבל אתם חייבים להיות ערים לזה, כי אנו באותו צד.

רפי מאור: איני רוצה להעביר דברים לחו"ל ואני מרגיש שדוחפים אותנו החוצה, וכל המתחרים שלי זוכים לכסף – סינים ב-WTO נותנים כסף לחברות.

רפי מאור: אבל אנשים שב-WTO ומצייתים ל-WTO, נותנים קווי אשראי .

רפי מאור: אם לא תפתרו את זה, תהיה פה קטסטרופה, בעיקר בפריפריה.

רפי מאור: במרכז, בהרצליה פיתוח, אולי המהנדסים ימצאו דרך עבודה.

רפי מאור: אני באמת פונה אליכם לעשות מנגנון מיוחד ולראות איך לפתור את זה.

אבישי ברוורמן: תודה על דבריך.

אבישי ברוורמן: אין פה אחד בוועדה שלא מסכים לכל מילה שלך.

אבישי ברוורמן: הממשל בישראל לא פותר את הבעיות, זה שנים, ראיתי את זה גם ממקומות אחרים, שראיתי את אי האפשרות בגלל הכשלים הבירוקרטיים, עכשיו לא דיברת בכלל על ענייני כסף, שדברים חדשים אי אפשר להקים בפריפריה, כשבמקומות אחרים יש לך שטיח אדום.

אבישי ברוורמן: יש פה אי הבנה.

אבישי ברוורמן: בשולחן יש לך כל הגיבוי, אבל לצערי, זה לא השולחן הקובע.

אבישי ברוורמן: אנו יכולים למחות, למנוע העברת תקציבים, להיאבק, אבל הבעיה היא חוסר התפקוד של הממשל בישראל ותפיסת עולם לא נכונה.

אבישי ברוורמן: הקולות האלה יצאו מהוועדה הזו בשנים האחרונות כל הזמן.

אבישי ברוורמן: אני זוכר אפילו שסגן ראש הממשלה, שר התעשייה והמסחר, אלי ישי, הופיע בוועדה המכובדת הזו כשיעקב ליצמן היה יושב ראש הוועדה, ונתן כמעט את הנאום שלך.

אבישי ברוורמן: הוא התחנן לקבל תקציב למדען הראשי- -

חיים אורון: אבל במשא ומתן הקואליציוני על הממשלה העתידית לא היתה מילה אחת מדען ראשי.

חיים אורון: ולא היתה מילה אחת חוק עידוד השקעות הון.

חיים אורון: לכן זה דיבורים סתם, ואני לא רוצה את המשחק הזה.

אבישי ברוורמן: אמרתי לאלי ישי: איך אתה בא בתור סגן ראש ממשלה, שר התעשייה ומסחר, ומתחנן לוועדה, כשכל התקציבים בידך ואתה ראש הממשלה?

אבישי ברוורמן: כלומר מה שקורה פה, באים לך שרים שיש להם אחריות, וזה אלי ישי כמשל, יש גם אחרים, מבקשים מהגוף הזה שייתן להם במקום בממשלה לעשות את סדרי העדיפויות.

אבישי ברוורמן: לכן הדבר הזה זה חלק מההפקרות של הממשל הישראלי, שלדעתי מבחינת התפקוד שלו הוא מהגרועים במערב, כי שרים לא מרגישים שהם אחראים למה שהם עושים, ואז פקידות עוצרת תהליכים בתפיסות עולם אי רלוונטיות, ואני לא מאשים אותם – אם יש להם תפיסה לא רלוונטית, צריך שתהיה ממשלה בישראל שתגיד: זו התפיסה ואתם מבצעים.

אבישי ברוורמן: אם לא יהיה פה זעזוע כבר עכשיו, מה שיקרה זה כמו שאתה אומר, רפי.

אבישי ברוורמן: אני קיבלתי אתמול פנייה מאילת.

אבישי ברוורמן: אני לא בקיא בכל הפרטים.

אבישי ברוורמן: יש מפעל שהחליטו להקים בתמנע, חברה מקסיקנית, עשו שם טקסים, עכשיו שוב – כבר השקיעו, כבר יש עובדים, ועכשיו לא העבירו להם את הגיבוי של 30 מיליון, חוק עידוד השקעות הון.

אבישי ברוורמן: ילכו הביתה.

אבישי ברוורמן: מה יש באילת?

אבישי ברוורמן: מפעל אחד.

אבישי ברוורמן: מה יש באופקים?

אבישי ברוורמן: מפעל אחד-שניים.

אבישי ברוורמן: בבאר שבע לא מצליחים להקים גם כן שום דבר.

אבישי ברוורמן: הממשל הישראלי לא מתפקד, ובאוצר – כל אחד פה שהיה בתפקיד הזה צריך להזיז את המערכות האלה.

אבישי ברוורמן: אני לא מבין, כי השנה הבאה תהיה כל כך קשה, ופה משחקים מי ייכנס פה בקואליציה במערכת הבחירות.

אבישי ברוורמן: יש פה דרמה נהדרת.

אבישי ברוורמן: האזרחים לא מקבלים תשובה לשאלות שלהם, ואני מצטרף לכל דבר שלך.

אבישי ברוורמן: אני אאבק, ג'ומס ייאבק, רובי ריבלין ייאבק, כל החברים כאן ייאבקו, וגם שי חרמש ייאבק.

אבישי ברוורמן: שי, בבקשה.

שי חרמש: כדאי שפקידי האוצר יידעו על מה מדברים.

שי חרמש: לא מדברים על סיכון עסקי אלא על השקעות באזור סיכון ביטחוני.

שי חרמש: אתבטא בקיצוניות ואומר שמישהו יצא מדעתו.

שי חרמש: בשנות השבעים תוכנית חוק עידוד השקעות הון נראתה אחרת.

שי חרמש: יצא לי באותו זמן להיות מי שטיפל בצד הפיננסי של הקמת מפעל באזור, היתה מציאות של 40% מענק, 40% הלוואה בלתי צמודה בערבות מדינה.

שי חרמש: בשנות השבעים היתה סדרת הקמת המפעלים האינטנסיבית ביותר בפריפריה.

שי חרמש: אם אנו חיים היום בפריפריה, מפעלי תעשייה, זה אותם מפעלים שקמו בשנות השבעים.

שי חרמש: מדינת ישראל אמרה: אני לוקחת אחריות על 80% מהסיפור הזה, ולקיחת האחריות היא גם לקיחת אחריות פיננסית, גם לקיחת אחריות של סיכונים נוספים וגם בעיית אשראי.

שי חרמש: ובאו לאותם גורמים שאין להם אשראי בפריפריה, באו לאותם מקומות שלא היה הון אבל היתה יזמות, היו יכולות, היה ידע והיתה נכונות להשקיע.

שי חרמש: ולהסתכל היום על אותה גזרה שהם קו עימות, גם בצפון, אותם מקומות שהון לא היה, ידע היה, יזמות היתה, חריצות ותבונה היו, אני לא יודע איך היה נראה קו העימות בצפון ובדרום בלי מפעלי התעשייה, כי מחקלאות לא מתפרנסים, ואת זה צריך לומר לפקידי האוצר.

שי חרמש: קיבוץ בארי לא חי מחקלאות וגם לא קיבוץ כפר עזה.

שי חרמש: מי שחי מחקלאות נראה כמו חקלאות.

שי חרמש: אז הקו היום של יזמות מעורבת בתעשייה זה ערבות היום לאכלוס, לדמוגרפיה, לאחיזה בקווי עימות, ואת רשת הביטחון המינימלית הזאת, פקידי האוצר הנכבדים, אתם מורידים - אני כבר מודיע, אני מצביע נגד ההצעה וסיכום האוצר.

שי חרמש: אגב, תמהתי שחבר סיעת קדימה נתן יד לרוויזיה.

שי חרמש: חוק עידוד השקעות הון אינו פטנט מהסרטים.

שי חרמש: אני מכיר את התסקירים של פקידי האוצר מיום שהייתי גזבר של מפעל תעשייתי באזור ההוא.

שי חרמש: כל פעם מספרים לי על הדלת המסתובבת.

שי חרמש: משקיעים חמש שנים ובורחים, אז למה לתת הטבות?

שי חרמש: כל חוק עידוד השקעות הון בא לטפל בעיוות במקורות.

שי חרמש: אני כבר חי את הטרמינולוגיה הזו שלושים שנה.

שי חרמש: זה לא ברור?

שי חרמש: לא צריך להתנצל על זה, לזה זה נועד.

שי חרמש: החוק הזה בא לתת היום נושא של פיתוח תעשייתי, פיתוח של תעסוקה.

שי חרמש: אין תעסוקה בשדרות, לא יגורו בשדרות, אם תהיה אבטלה.

שי חרמש: בשדרות כמעט אין אבטלה, אגב, ומפעלים באזור שדרות מתקשים בגיוס כוח אדם.

שי חרמש: אז באנו לאוצר עם שרגא, עם התעשיינים, אמרנו: בואו נטפל בנושא עידוד לתעסוקה של אנשים מחוץ לאזור, באזור ההוא.

שי חרמש: גם זה נדחה על הסף.

שי חרמש: על שולחן הכנסת היה אמור להיות מוצב חוק ביוזמה משותפת של התעשיינים, שלי ושל עוד כמה חברי כנסת, שבא להפוך את חוק עידוד השקעות הון לחוק לחמש שנים.

שי חרמש: הדבר היחיד שאפשר לעשות בחצי שנה במאמץ קטן זה לגדל תירס.

שי חרמש: תירס גדל ששים יום, אין בעיה.

שי חרמש: לא מכיר תעשייה ויזמות שמטפחים אותה בחצי שנה.

שי חרמש: אין חיה כזו.

שי חרמש: ומי שנותן היום יד פה לחצי שנה, בא להגיד שהוא לא רוצה את החוק.

שי חרמש: היוזמה שצריכה לבוא פה במאי, זה נכון, ייחקק חוק לחמש שנים.

שי חרמש: אין תכנון בתעשייה לחודשים, אין חיה כזו.

שי חרמש: על איזו חצי שנה אנו מדברים?

שי חרמש: בבחירות הקודמות ב-2006 תקציב המדינה אושר ב-15 במאי.

שי חרמש: אנו מדברים היום על משחק בימים.

שי חרמש: אורך חיי הכנסת הוא כזה, שהחוק הבא לא יהיה בכנסת ה-18 אלא בכנסת ה-19.

שי חרמש: ועד אז ימציאו פטנטים נוספים.

שי חרמש: אני מציע לחברים פה, אנו הולכים לקראת פיזור.

שי חרמש: לא יודע מה יהיה, מי יהיה.

שי חרמש: אני מקווה שהטובים יהיו.

שי חרמש: בוא לא נפקיר את התעשייה על האמון שהטובים יהיו או לא.

שי חרמש: אני מציע להתעקש לפחות על הדבר המינימלי, לפחות על השנה.

שי חרמש: זה טווח מינימלי, לכתוב נייר שהדיו לא ייבש בו.

חיים אורון: החוק הוא לא שלנו.

חיים אורון: הממשלה יכולה למשוך אותו ואז אין כלום.

חיים אורון: אני התחלתי בשנה, אך אני מבין מה קורה.

חיים אורון: החוק לא שלנו.

חיים אורון: זה מקרה ראשון בכנסת שעל חוק ממשלתי התקבלה הסתייגות, לכן גם לא צריכים 50.

חיים אורון: ההסתייגות הפכה לחלק מהחוק.

חיים אורון: לכן לא צריך 50.

חיים אורון: אם לא מקבלים את הפשרה, אני מוכן לכתוב חמש שנים, מה אכפת לי?

חיים אורון: חצי שנה נותנת לכנסת הבאה אפשרות מחודש אפריל עד 1 באוגוסט.

קריאה: אני לא רוצה להתערב בשיחה שלכם, אבל שר האוצר שדיבר אתי בטלפון לפני כחצי שעה דיבר על חצי שנה.

חיים אורון: חצי שנה זה 30 ביוני, וכל ההפרש הוא של חודש, תגיד את זה לשר, כי רצינו עד סוף המושב של הכנסת, כדי לתת לכם זמן לנסות להעביר את החוק שיש בחוק ההסדרים, שחלקנו מתנגדים לו, אבל שזה לא ייפול בגלל קוצר זמן.

חיים אורון: זה הכל.

חיים אורון: לכן הוויכוח פה עכשיו על 30 ביוני או 1 באוגוסט, כמו שכתוב פה, הוא רק במערכת הפרלמנטרית הפנימית.

שי חרמש: אם יש בעיה, 1 באוגוסט, אין לי בעיה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לעמוס רבין, אך לפני כן, הדברים העצובים לגבי הוויכוחים שמגיעים, שבסופו של דבר הקרב הוא האם זה יוארך ב-30 ביוני או ב-1 באוגוסט, ועל הדבר הזה יש הקרבות כאן.

אבישי ברוורמן: שי חרמש אמר:

אבישי ברוורמן: הדבר החשוב ביותר בכלכלה זה לא אם ההוצאות הציבוריות גדלות באחוז, 1.7 או 3%.

אבישי ברוורמן: אין לזה משמעות גדולה.

אבישי ברוורמן: הדבר החשוב ביותר, שכללי המשחק, מערכת התמריצים הם ברורים, קבועים, הם לחמש שש שנים, גם אם הם לא אופטימליים, לכן המערכת הזו שממחזרת כל ששה חודשים, מונעת את כל היכולת של אנשי תעשייה וכך לקחת מדיניות לטווח ארוך.

אבישי ברוורמן: לכן זו הבעיה המרכזית, שהממשל מתייחס, הוא לא מעביר מדיניות ארוכת טווח, והתוצאה, שהוויכוחים האלה לא עוזרים לתעשיינים, כי כשנותנים להם הטבות בשוליים, הם גם לא מאמינים שההטבות האלה תמשכנה, ואז עדיף לעשות את זה בסין ובאוקראינה, כמו שאמרת.

אבישי ברוורמן: לכן הדיון הזה מצביע על הבעייתיות מבחינת הממשל והכלכלה הישראלית.

אבישי ברוורמן: עמוס, בבקשה.

עמוס רבין: שלום לכולם.

עמוס רבין: התעשייה הקיבוצית מעסיקה 40 אלף עובדים, 300 מפעלים, מעל 200 נמצאים בפריפריה.

עמוס רבין: הייצור לפני שנה היה 35 מיליארד ₪, מעל מחצית מהייצור מיועד לייצוא.

עמוס רבין: התעשייה הזו יחד עם כל התעשייה בארץ נמצאת במשבר חמור.

עמוס רבין: אני רוצה לתת שלוש דוגמאות שמציגות גם את האפשרויות וגם את המשבר; לפני שבועיים נחנך מפעל בכפר גלעדי, מיקרוגיל, בהשקעה של 40 מיליון ₪, בסיוע של מרכז השקעות במסלול המענקים, שהוא כל כך מושמץ על ידי האוצר.

עמוס רבין: מעסיק מעל חמישים עובדים.

עמוס רבין: המפעל הוקם שם רק בזכות החוק.

עמוס רבין: לפני מספר חודשים נחנך מפעל בקיבוץ שמיר, אופטיקה שמיר, בהשקעה של מעל 50 מיליון ₪, שמעסיק מעל 200 עובדים, רובם מהנדסים, שהוקם שם ולא הוקם במקום אחר בארץ ולא הוקם בארה"ב רק בזכות החוק הזה.

עמוס רבין: לעומת זאת, לפני שבוע היינו בביקור בעמק הירדן, במפעל שהוא המעסיק הפרטי הגדול ביותר בטבריה, מפעל באחד הקיבוצים בעמק הירדן, שהעסיק עד לפני חודש מעל 400 עובדים, והיום, תוך מספר שבועות, בגלל המשבר בעולם ובגלל הבעיה של שערי המטבעות, היום מעביר חלק מהייצור להודו, והוא פוחד שיגיע יום שהוא יצטרך לסגור כמעט את כל העיסוק בארץ בגלל שהוא לא מסוגל להמשיך לייצר כאן.

עמוס רבין: עם הבעיות האלה אנו מתמודדים היום.

עמוס רבין: התעשייה היא התשתית העיקרית בפריפריה.

עמוס רבין: סביב התעשייה הזו קיימת כל הפריפריה.

עמוס רבין: ניקח את התעשייה בפריפריה, לא תישאר פריפריה, כי כל מי שעובד מסביב בונה על המשפחות שעוסקות בתעשייה, וסביבן החינוך והשירותים וכל הדברים האחרים.

עמוס רבין: אם אנו לא נדע לשמור את התעשייה הזו בפריפריה ולשמור אותה בארץ, כי התעשייה הזו מתמודדת עם כל העולם.

עמוס רבין: ההתמודדות היא לא רק בין המרכז לפריפריה.

עמוס רבין: ההתמודדות היא בין ישראל לבין שאר העולם.

עמוס רבין: ישראל היא בעצמה פריפריה אחת גדולה.

עמוס רבין: אנו צריכים להתמודד מול מפעלים בהודו, בסין, באירופה ששם זה שוקי היעד שלנו, מפעלים בארה"ב.

עמוס רבין: אם לא נדע לשמור את זה, נאבד את כל התעשייה, והיום התעשייה הזו במשבר שלא היה כמותו לפחות בעשור האחרון.

עמוס רבין: אנו צריכים לעשות כל דבר אפשרי כדי להציל את התעשייה הזו, שזועקת לסיוע.

עמוס רבין: האנשים האלה בסופו של דבר יצטרכו לעשות את החשבון, התעשיינים עצמם.

עמוס רבין: אנו נצטרך לעשות את החשבון, אם יכולים להמשיך לקיים אותה או לא יכולים להמשיך לקיים אותה כאן.

עמוס רבין: ומחובתנו, אנחנו ואתם והאוצר, לסייע לתעשייה הזו דרך חוק עידוד השקעות הון, דרך מחקר ופיתוח, דרך אשראי, אחרת בעוד שנה נשב כאן והתעשייה הזו לא תהיה כאן.

עמוס רבין: אני מבקש מכולכם לעשות כל מעשה שיעזור לתעשייה הזו.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: ערן טוטנאוור, בבקשה.

רן טוטנאוור: מפעל טוטנאוור, אנו מייצרים מכשור רפואי, ובתוכו אנו מייצרים מכשירי סטריליזציה, עיקור, נגד איידס, נגד צהבת נגיפית וכו', מרמת רופא שיניים, גניקולוג, וטרינר, בתי חולים, אוניברסיטאות וכו'.

רן טוטנאוור: אנו ירושלמים, מ-1925, סבא שלי היה בין מקימי האוניברסיטה העברית בהר הצופים, ומייצרים היום ל-110 מדינות.

רן טוטנאוור: אנו מייצאים בעשרות רבות מאות של מיליוני דולרים, 450 עובדים, אנו המעסיק כמעט הכי גדול, אם לא הגדול, בבית שמש.

רן טוטנאוור: אנו מייצאים לכל העולם.

רן טוטנאוור: אבל אני פה לא רק בכובע של טוטנאוור אלא גם בכובע של התאחדות התעשיינים בירושלים, הייתי היושב ראש עד לא מזמן, יושב ראש המרחב, והנציג של כל התעשייה הרפואית בישראל.

רן טוטנאוור: מה אנו עדים מהשטח – עדים לירידת ביקושים דרסטית, כלומר אנו רואים שאין ביקושים בעולם.

רן טוטנאוור: בתחום שלי, אין בניית בתי חולים בעולם, אוניברסיטאות, מכוני מחקר, אין כסף, בנקים לא מלווים, וכך זה מתגלגל עד לטוטנאוור ולספקים שלו.

רן טוטנאוור: אנו רואים שיש קושי ענק לגייס כספים בבנקים.

רן טוטנאוור: יש חשד גדול מהבנקים.

רן טוטנאוור: בבנקים פוחדים מהצל של עצמם היום.

רן טוטנאוור: הם לא נותנים אשראים, אשראים שאני צריך לתת כדי לפתח את המפעל, את השווקים וכו'.

רן טוטנאוור: אנו רואים שבסס"חים ואשרא לא נותנים ופוחדים לתת ביטוחי סחר חוץ.

רן טוטנאוור: החברות האלה הן חברות רווחיות.

רן טוטנאוור: איך יכול להיות שבסס"ח חברה רווחית?

רן טוטנאוור: הרי בסופו של דבר אם אתה נותן ביטוח, אם אתה נותן ביטוח למדינות המתועשות, לא צריך את הביטוח שלך, אבל זה מה שהם עושים, הם נותנים ביטוח רק למדינות המתועשות, הכבדות, החשובות, ולא למדינות שאנו יכולים להתפתח אליהן.

רן טוטנאוור: כל הזמן אנו מדברים כרגע על שווקי יעד חדשים, שווקים שהם לא ארה"ב, לא אירופה שבמשבר, ללכת לסין, להודו, לדרום אמריקה, לאפריקה, ובסס"ח ודומיהם לא נותנים ביטוחי סחר חוץ, ואנו לא יכולים לקחת את הכסף הזה, לא יכולים למכור לאותן חברות, כי אותן מדינות לא מקבלות אשראי או לא מקבלות ביטוח באותן חברות.

רן טוטנאוור: אנו רואים שהמטבעות בכל העולם מתמוטטים.

רן טוטנאוור: התוצר הישראלי מאוד יקר היום.

רן טוטנאוור: המטבעות בצ'ילה, באוסטרליה, בברזיל, במקסיקו נפלו מול הדולר, כלומר כל היבואנים של טוטנאוור בכל העולם, עכשיו בעצם המוצר שלי התייקר מאוד.

רן טוטנאוור: שער דולר נמוך מאוד, אנו בבעיה.

רן טוטנאוור: בסקר של כל התעשייה הירושלמית שמונה כ-25 אלף עובדים, אנו רואים ש-70% מכל המפעילים מעבירים קווי ייצור לחו"ל.

רן טוטנאוור: הדבר הזה בלתי הפיך.

רן טוטנאוור: אי אפשר להחזיר את הקווים האלה חזרה.

רן טוטנאוור: רפי דיבר על 600, 400 אנשים בסין.

רן טוטנאוור: סגרו מפעלים בירושלים.

רן טוטנאוור: אנו מדברים על מצב קשה מאוד וכל מה שאנו מבקשים, וזה מה שאיני מבין, מדוע אנו התעשיינים, שאלה שמביאים את 80 מיליארד דולר למדינת ישראל ואי אפשר להתקיים בלעדינו, למה אנו צריכים לשבת פה ולהתחנן?

רן טוטנאוור: למה אנו חייבים לדבר על מו"פ?

רן טוטנאוור: למה אנו צריכים לדבר על השקעות הון?

רן טוטנאוור: האם זה לא מובן מאליו לאוצר, לוועדת כספים, לוועדת כלכלה, האם זה לא מובן שאנו צריכים כל סיוע אפשרי כדי להתמודד בעולם?

רן טוטנאוור: כנראה שמדינת ישראל זה לא מובן מאליו.

רן טוטנאוור: כנראה שפה צריכים רק בקשות וכל ממשלה מביאה את המילה שלה וכל ממשלה אחרת מבטלת את המילה הקודמת.

רן טוטנאוור: איך אפשר לעבוד?

רן טוטנאוור: איך אפשר להקים מפעל שלוקח לנו ארבע שנים לתכנן אותו ועוד שנתיים להקים אותו על ידי זה שמשנים לנו כל הזמן עדיפות א', עדיפות ב', עדיפות ג'?

רן טוטנאוור: כל מה שאני מבקש, שיהיה לנו אי של שפיות כאן בוועדה.

אבישי ברוורמן: כאן יש לך את זה.

אבישי ברוורמן: זה לא מספיק.

רן טוטנאוור: שגם אם צריכים לכופף את ידה של הממשלה, גם אם לא צריכים להעביר תקציבים, אפשר לעשות את זה, כי האוצר לא מבין מה קורה בחוץ.

רן טוטנאוור: הלוואי שאנשי האוצר היו יורדים ליום אחד למפעל שלי, והיו מתמודדים עם מה שאני מתמוטט יום יום.

רן טוטנאוור: תודה.

אבישי ברוורמן: עופר ינאי, מנכ"ל שניב, בבקשה.

עופר ינאי: שניב תעשיות נייר זה חברה שמייצרת נייר.

עופר ינאי: המפעל קיים עשרים שנה באופקים.

עופר ינאי: אנו נתקלים בבעיות של בירוקרטיה מטורפת.

שלי יחימוביץ': למי הוא שייך?

עופר ינאי: המפעל שייך לאנשים פרטיים, משפחת ברנדט, הנציג שלה נמצא פה, אנשים שבאו מתוך אסטרטגיה להשקיע בנגב ולפתח את התעשייה.

עופר ינאי: אחד הדברים שאנו צריכים במסגרת המפעל שלנו זה אנרגיה, והגשנו בקשה לצינור גז שיגיע למפעל.

עופר ינאי: לצערנו, גילו במשרד התמ"ת שמישהו החליט באופקים להפוך את אזור התעשייה לשכונת וילות, לקראת ההכנה של הצינור.

חיים אורון: איפה היציאה הכי קרובה אליכם, של צינור גז?

עופר ינאי: 8 ק"מ מאתנו.

חיים אורון: בבני שמעון אין, אמרו שיש יותר מדי יציאות.

עופר ינאי: אנו מדברים על 8 ק"מ מהמפעל, אנו מדברים על שיפור משמעותי באיכות הסביבה, אנו מדברים על מצב שהמפעל יקבל זריקת מרץ ועידוד רצינית מאוד בגלל הפרשי העלויות בצריכת האנרגיה.

עופר ינאי: זה מפעל שמושקע בתשתיות כבדות וצורך הרבה מאוד אנרגיה.

עופר ינאי: אגב, אני מזמין אתכם בהזדמנות זו לבקר ולראות את העניין הזה במו עיניכם.

עופר ינאי: אנו רוצים להתפתח, מוכנים להשקיע, אנו יושבים כבר שלוש שנים במרכז השקעות עם בקשה לאישור של השקעה שעדיין מתמהמהת.

עופר ינאי: אנו מוכנים לעשות הכל ולהתקדם.

עופר ינאי: אנו מעסיקים מעל 200 עובדים באופקים, ועכשיו אנו מדברים על מצב של אל תפריעו.

אבישי ברוורמן: כמו שאמר רפי, הבירוקרטיה הורסת את כל הסיפור.

אבישי ברוורמן: לא מבקשים אפילו כסף.

עופר ינאי: בדיוק.

עופר ינאי: כבר כמעט שנה שאנו מתרוצצים מאחורי העניין של בירוקרטיה צינור הנפט, כאשר משרד הפנים, מתכנן מחוז הדרום צריך בסך הכל להסיר את ההקפאה התכנונית שיש על אזור התעשייה באופקים, כדי שנוכל לעשות את הפעולה הזו.

עופר ינאי: אנו תכננו עוד דברים נוספים להקים, כרגע הקפאנו את כל התוכניות שלנו לגבי אופקים, ואנו שוקלים את המשך הצעדים שלנו בכיוון הזה, כי אי אפשר להגיע למצב שאנו הולכים ונחנקים על ידי בירוקרטיה שלא נותנת לנו לעשות את הפעולות הבסיסיות ביותר, שהן לטובה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: הדובר הבא, עמי דואק, נציג אלביט.

עמי דואק: שמי עמי דואק מחברת אלביט מערכות.

עמי דואק: החברה בעלת היקף עסקים של מעל 2.5 מיליון דולר, כ-80% מהם מכירות בחו"ל, מעסיקה מעל 11 אלף עובדים ישירים, מתוכם מעל 8,000 עובדים בישראל.

עמי דואק: זה מעבר לעובדים העקיפים שהם ספקים וקבלני משנה ונותני שירותים.

עמי דואק: היא רחוקה ממרכזי הפיתוח והשיווק העולמיים, שזה בעיקר בארה"ב, נמצאת במזרח התיכון.

אבישי ברוורמן: אם בארזים נפלה שלהבת, מה יגידו אזובי הקיר.

עמי דואק: חברה רב לאומית, אבל היא ישראלית מהמזרח התיכון, כפי שנאמר.

עמי דואק: אנו נחשבים חברה גדולה, אך אנו מתחרים מול ענקי התעשייה שהם זוכים להעדפות מקומיות ולתקציבים מסיביים ממשלתיים.

עמי דואק: אנו משקיעים כ-8%-9% במו"פ, שזה כמעט פי שניים מהמקובל בתעשייה הדומה בארה"ב, למשל, כמו שלנו.

עמי דואק: אנו מלווים חברות קטנות, מעלים את רמתן הטכנולוגית, מפתחים את האזור שנמצאים בארץ, ואנו מעבירים כתוצאה מהזכיות שלנו במכרזים גדולים מול מתחרים בחו"ל תכולות עבודה משמעותיות שהיו אמורות להיות מבוצעות בחו"ל לישראל.

עמי דואק: אנו נמצאים באזורי פיתוח ובאזור קו העימות מתל חי וקריית שמונה בצפון ועד שדרות וב"ש בדרום.

עמי דואק: תרומה לביטחון מדינת ישראל, כ-9 פרסים, ואנו יוצרים, וחלק מתהליך היציבות הפיננסית והכלכלית המשקית.

עמי דואק: אנו מודים לחברי הוועדה שתמיד היו קשובים לתעשייה, ואם גורמים אחרים לא מובילים, אתם תובילו.

עמי דואק: היו מקרים שחברי הוועדה הובילו.

עמי דואק: מה שלדעתנו נדרש, ואתם יודעים את זה אפילו יותר טוב מאתנו, לזהות את מנועי הצמיחה והקידום, להציף אותם, כי לא תמיד הזיהוי מספיק להציף אותם, ולתמוך, לעודד, ללוות ולהשקיע בהם, כי התמורה וההשקעה במנועי הצמיחה והקידום היא הגדולה ביותר.

עמי דואק: זו ההשקעה הכי כדאית, לכן איני חושב שהשימוש במילה "לתת מענקים" או "לתמוך", זה לא נכון.

עמי דואק: זו השקעה ממשלתית הכי אפקטיבית, ולא לתמוך בפעולות שלכאורה תומכות במישרין ובעקיפין באבטלה, שימור הפסדים וכדומה.

עמי דואק: אנו חברה מרוויחה, וצריך לשמר, להמשיך להשקיע כדי שהתמורה המשקית תהיה מקסימלית.

עמי דואק: מצד שני, לא להפלות חברות גדולות, כי כיום מזהים אותנו כחברה גדולה ומפלים אותנו בחוק, וזה אבסורד.

עמי דואק: כי אם נראה את התנהלותנו למשל מול חוק המו"פ, לא החברה נדונה בוועדת המחקר אלא כל תיק ותיק שהוא בא לידי ביטוי על ידי מרכזי הרווח, שיש לנו עשרות ומאות כאלה בחברה, והם מתמודדים.

עמי דואק: כאשר אנו מתמודדים, זו לא החברה מתמודדת, הנושא מתמודד.

עמי דואק: יש לנו היום מוצר שהוא מוביל עולמי, הקסדה למשל, זה תודות גם להשקעה הממשלתית במוצר הזה, גם במרכז ההשקעות בתשתיות הייצור וגם בפעולות הפיתוח.

אבישי ברוורמן: מה תפקידך בכוח באלביט?

עמי דואק: אני נמצא באגף כספים, אחד ממנהלי הכספים של החברה, בחברה ובמטה של הקבוצה.

עמי דואק: צריך להבין שעידוד הפריפריה נכון, אבל אסור לו להיעשות על ידי זה שיפגעו ביתרונות ובדברים שמשמרים אותנו בהתמודדות מול המתחרים שלנו בחו"ל.

עמי דואק: רומנים עשו מחקר מעמיק בנושא הזה, שאומרים: העיקר הבריאות, הם בדקו את כל נושא הטיטניק, וכולם היו בריאים.

עמי דואק: מה היה חסר להם?

עמי דואק: קצת מזל.

עמי דואק: אנו צריכים קצת מזל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אורלי זאבי מזוגלובק, בבקשה.

אורלי זאבי: אנו מהפריפריה.

אורלי זאבי: יש לנו ארבעה מפעלים, כולם בפריפריה – שניים בשלומי בצפון, אחד בנהריה ואחד בעוטף עזה, במועצה אזורית שער הנגב בקיבוץ ברור חיל, מפעל מאפה.

אורלי זאבי: כשרכשנו את המפעל בברור חיל, זה לא היה פריפריה, ב-2003.

אורלי זאבי: אנו הופכים להיות פריפריה בעל כורחנו, בין היתר.

אורלי זאבי: כארבעה מפעלים בפריפריה, מהם שלושה בצפון, ששותקו במהלך מלחמת לבנון השנייה, הופתעתי מהאוזן הקשובה שיש לתעשייה והתעשייה בפריפריה בוועדה.

שי חרמש: אנו תמיד פה עם העניין הזה.

אורלי זאבי: הופתעתי לטובה מהאוזן הקשובה שיש לתעשייה הפריפריאלית בוועדה הזו.

אורלי זאבי: אני מברכת על כך.

אורלי זאבי: התעשייה שלנו עברה מצבים מאוד קשים, ויכלה להם.

אורלי זאבי: במלחמת לבנון השנייה חודש היינו וייצרנו במקלטים.

אורלי זאבי: ואם את זה שרדנו, אנו מתכוונים לשרוד גם את המיתון.

אורלי זאבי: עם זאת, נצטרך לקבל כאן החלטות נכונות, בבית הזה, והחלטות שיתמכו ויעזרו לתעשייה לשרוד את הימים הקשים שמנבאים לה.

אורלי זאבי: שרגא ורן אמרו את כל שהיה לי לומר בעניין בסס"ח, בעניין המו"פ, בעניין שחזי מטפל בו, מרכז השקעות.

אורלי זאבי: הדברים הופכים להיות ידועים, תאגידי המים, התייקרות מחירי המים לתעשייה, דברים שיש לנו התמודדות לא קלה – התמודדות עם מתחרים, עם התחזקות רשתות השיווק, עם שערי מטבע, החלטות כלכליות ונבונות שאנו התעשיינים צריכים לקבל.

אורלי זאבי: רוח גבית בהחלט תתרום, רוח של לחזק את התעשייה הישראלית בכלל והפריפריאלית בפרט, וכולי תקווה שהחלטות הנכונות שהתקבלו כאן במלחמת לבנון השנייה ועזרו לנו לשרוד, ימשיכו ויהיו החלטות נבונות וביצועים, כי הרבה דברים נשארים אצלנו בדיבורים ועל הנייר, הרבה דברים נשארים ונחסמים, הרבה דברים שיכולים לתרום, למזער את הנבואה של ירידה בצמיחה.

אורלי זאבי: אנו יכולים לצמוח יותר, אנו יכולים לצמוח באחוזים דומים לאחוזים שצמחנו בשנים האחרונות.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: רבותיי, אגיד דברים שאולי לא ינעמו לחלק מהחברים פה.

יצחק וקנין: אני ממעט לדבר בישיבות.

יצחק וקנין: משתתף ברוב הדיונים, ואני חושב שאם אנו צריכים להאשים מישהו בכל מה שקורה בנושא התעשייה, זה רק את עצמנו, חברי הכנסת, כי שימו לב – בארה"ב מבינים שיש משבר רציני ותוך חודש וחצי בית הנבחרים מקבל החלטה להזרים 800 מיליארד דולר למערכת, כי הוא מבין שאם לא, אנו נהיה במשבר פי כמה יותר גדול.

יצחק וקנין: זה לא הדיון הראשון בנושא התעשייה.

יצחק וקנין: את שרגא ראיתי פה עשרות פעמים, ואת אותם דברים אנו אומרים.

יצחק וקנין: יש פסוק בתהלים שאומר: "נשכחתי כמת מלב".

יצחק וקנין: כולם באים לפה, אומרים, יוצאים, נחזור עוד ארבעה חודשים, אחרי הבחירות, "נשכחתי כמת מלב, הייתי ככלי אובד".

יצחק וקנין: זאת המציאות של הרבה תעשיינים היום.

יצחק וקנין: אני נפגש עם הרבה מהם ויודע מה המצוקות הקשות שיש, והמשבר, אנו אפילו לא בתחילתו של המשבר.

יצחק וקנין: אני מעריך שבחודשים פברואר-מרס-אפריל נרגיש את המשבר הזה במלוא עוצמתו.

יצחק וקנין: אנו כוועדות הכלכליות – כספים וכלכלה – חייבים לקבל פה החלטות ברורות.

יצחק וקנין: אני לא הייתי מפסיק לדון יום ולילה, משתק את כל הדיונים בוועדה, רק בנושא תעשייה.

יצחק וקנין: האוצר לא יוכל פה לעשות כלום, אם לא ניתן לו.

יצחק וקנין: אנו יכולים לעשות את זה.

יצחק וקנין: לא משנה מי יהיה שר המסחר והתעשייה, הלא שרים מתחלפים פה כל חמש דקות.

יצחק וקנין: יש פה דבר שצריך להיות ברור, שאנו אלה שצריכים להכתיב את סדר היום.

יצחק וקנין: אנו לא יכולים לתת לזה לעבור.

יצחק וקנין: המשבר קשה.

יצחק וקנין: ויהיה יותר קשה.

יצחק וקנין: אנו מבינים שהבעיות קשות,

יצחק וקנין: אך מה אנו עושים אחרי זה?

יצחק וקנין: מתפזרים.

יצחק וקנין: אמרנו את הדברים וזהו זה.

יצחק וקנין: אני זוכר שהיה הנושא של חפציבה.

יצחק וקנין: כמה דיונים היו בתוך שבוע אחד?

יצחק וקנין: יום אחרי יום.

יצחק וקנין: ככה צריך לעשות.

יצחק וקנין: התעשייה זה מרכז העניינים של המדינה, זה מה שמחזיק את כל המדינה.

יצחק וקנין: האוצר לא מבין את זה, אז אנחנו ניתן לו להבין את זה.

אבישי ברוורמן: יש אילוזיה לגבי העוצמות האדירות שיש בכנסת.

אבישי ברוורמן: כשפולסון הגיש את ה-700 מיליארד דולר, אכן היה גיבוי.

אבישי ברוורמן: רבותיי, כל חברי ועדת הכספים לדורותיהם, לפחות בשנים האחרונות, תומכים בצורה ברורה בנושא התעשייה.

אבישי ברוורמן: אלא שאני כרגע אמרתי: לא תהיה העברה תקציבית אחת כרגע, בגלל שתקציב ההשכלה הגבוהה לא עובר.

אבישי ברוורמן: יש הנושא של אגרות בטלוויזיה גם כן עכשיו, לגבי הגמלאים שרוצים לקחת מהם.

אבישי ברוורמן: אנו היינו צריכים פה כולנו כבר לפני ארבעה חודשים לומר, מה שאני אמרתי אמרו פה חברי כנסת אחרים, שהתקציב שמוגש הרסני, הוא לא מתמודד עם שום דבר, ובמקום זה אנו ממשיכים בשיחות האלה.

אבישי ברוורמן: לכם יש ציפיות גבוהות, כי יש אנשים חדשים שמגיעים כאן, לפעמים מתחלפים.

אבישי ברוורמן: פה היו צריכים לעצור כל תהליך, כי הממשלה הזו, כמו הקודמת, לא עושה שום דבר להיאבק עם ההאטה בצורה משמעותית, ולכן המילים האלה, איציק, כאילו כאן אפשר לעצור הכל, זה גם חלק מהתיאטרון הזה בכנסות בשנים האחרונות, שמתווכחים בסוף על מיליארד או על ששה חודשים בחוק להשקעות הון, וזה הדיון ואתם מדברים, ואחרי שאני יושב פה שנתיים אני רואה את הנקודה, שהכשל הממשלי פה הוא הגרוע ביותר במערב.

אבישי ברוורמן: כי אם נבחר היום ברק אובמה והוא רוצה להיאבק בדברים האלה, והוא בוחר 15 שרים, והוא מעביר את הדברים, זה קורה.

אבישי ברוורמן: כאן ראש ממשלה אמר שהוא מעביר תקציב להשכלה גבוהה, וגרוש לא עבר.

אבישי ברוורמן: לכן הממשל פה, אם לא ישנו את הממשל – לא משנה מה תהיה מערכת הבחירות, וייתנו עוצמה פה גם לשרים, אתם תבואו אלינו – ואני אומר לכם: ניתן לכם את כל הגיבוי, כולנו פה אחד, נגיד שלא נעביר פה אגורה.

אבישי ברוורמן: ממילא כבר אמרנו שאנו לא מעבירים כלום.

אבישי ברוורמן: אתמול לא העברנו שום דבר בגלל התקציב של השכלה גבוהה, אך השיחה הזו, גם בעיתונים היא לא קיימת בכלל.

אבישי ברוורמן: פה צריכה להיות זעקה, בארץ הזו.

אבישי ברוורמן: האבטלה בשנה הבאה היא משמעותית.

אבישי ברוורמן: הצמיחה נעצרת.

אבישי ברוורמן: למה לחכות?

אבישי ברוורמן: למה לא לפתוח כבר את הבירוקרטיה הזו, לשחרר את עידוד השקעות הון?

אבישי ברוורמן: אבל למה – כי יש תיאטרון, ואחרי זה יהיה ויכוח אדיר על חוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: יהיה ויכוח, שרוב חוק ההסדרים זה חוק של עזים, שממילא מורידים אותו.

אבישי ברוורמן: במקום ללכת על הדברים המרכזיים, על התקציב, על ההשקעות, על עידוד השקעות הון.

אבישי ברוורמן: יגידו שלא מפריטים – אני יודע – בית חולים בעיירה זו וזו, שהאוצר הכניס את זה בתור עז, פה יהיה ויכוח של חודשיים שלושה, פקידי האוצר יצחקו והתקשורת תכתוב על זה.

אבישי ברוורמן: הדיונים המהותיים פה כבר שנים, מאז שאלי ישי – למה אני אומר אלי ישי כמשל?

אבישי ברוורמן: כי אותו דיון היה עם אלי ישי, והוא בא להתחנן לוועדת הכספים.

אבישי ברוורמן: אתה מכיר ממשלה אחת בעולם שסגן ראש הממשלה ושר המסחר והתעשייה בא לבקש עזרה מוועדת כספים, שהוא סגן ראש הממשלה?

אבישי ברוורמן: אין דבר כזה בעולם.

אבישי ברוורמן: לכן טעית, ותיקן אותך חבר הכנסת אורון – פולסון הגיש את ה-700 מיליארד דולר, והסנאט התעכב בגלל המאבק בין הרפובליקנים והדמוקרטים.

אבישי ברוורמן: אין ממשלה בישראל, לא מתמודדים בכלל עם ההאטה הזו, ולכן במקרה הזה האצבע לא במקום הנכון.

יצחק וקנין: אם אתה לא יכול לצפות כלום מהממשלה הזו- -

אבישי ברוורמן: אז אנו עוברים עכשיו לסנקציות, ונמשיך עם הסנקציות.

יצחק וקנין: רק אם לא תעביר כלום ולא תיתן כלום – אין דרך אחרת.

אבישי ברוורמן: כמה שרים יש בארצות הברית?

אבישי ברוורמן: 15.

אבישי ברוורמן: כמה בגרמניה?

אבישי ברוורמן: 12.

אבישי ברוורמן: כמה בצרפת?

אבישי ברוורמן: 12.

אבישי ברוורמן: כמה שרים יש פה?

אבישי ברוורמן: 28,29, בלי תיק, עם תיק, ארבעה שרי תיירות בשלוש שנים, שבעה שרי משפטים בשש שנים.

אבישי ברוורמן: למה אי אפשר שיהיו 14 שרים?

יצחק וקנין: נושא התרופות – אני זוכר שפה ישבנו ולא עשינו העברות תקציביות.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: הערה לסוף דבריך; בחוקה, שהיתה חוק יסוד, חלק מהחוקה, קבענו שיהיו 18 שרים, אבל 18 שרים לא מספיקים רק למפלגת העבודה, אז נאלצנו.

ראובן ריבלין: .. צריך שיהיה חוקה.

ראובן ריבלין: האשמת משרד האוצר ופקידי האוצר ונערי האוצר היא נראית בעיניי- -

אבישי ברוורמן: אנו מאשימים את השרים והממשל.

ראובן ריבלין: האשמת האוצר – הוא מבצע מדיניות.

ראובן ריבלין: שר המסחר והתעשייה, שהוא סגן ראש הממשלה וחבר אהוב שלי, הוא יכול לבכות כאן, אבל בממשלה הוא צריך לומר את דברו, לומר: אם עניין זה לא יתקבל, איני רואה עצמי חלק מהממשלה.

ראובן ריבלין: לאוצר לא תהיה בררה, אולי לראש הממשלה נוח להבטיח הבטחה מתוך ידיעה שהאוצר לא יקיים.

ראובן ריבלין: אם ראש הממשלה רוצה, הוא יכול להחליף את כל עובדי האוצר, אם הם לא מקיימים את המדיניות.

ראובן ריבלין: גם אותם אלה שנקראים פקידי האוצר – אנו, הפוליטיקאים, קובעים את סדרי העדיפויות, ואיפה שנכשלנו מבחינת הראות של אותו סקטור שנפגע, הם שולחים לפקידי האוצר.

ראובן ריבלין: האוצר מסיים את תפקידו ברגע שהוא חילק את הכספים בין המשרדים בהתאם לסדרי העדיפויות שממשלה קובעת, ואנו חברים פה, כל אחד מאתנו גיבור, כאשר השר שלנו יבוא, ואלי ישי הוא השר שלי, וכשהוא יאמר לנו פה: צריך להצביע בעד, למרות שאני רוצה שתנסו להוציא בשבילי יותר, נאלץ לעשות מה שהם רוצים.

ראובן ריבלין: הנושא של עידוד השקעות הון והמרתו בהטבות מס, הוא יכול להיות כשמדברים על אלביט ועל להציל מפעל של 400 עובדים בירושלים או לחדש איזשהו קו ייצוא בירושלים.

ראובן ריבלין: את זה עם אלביט אנו יכולים לעשות, ובירושלים, לא בפריפריה.

ראובן ריבלין: חוק עידוד השקעות הון והנושא של המו"פ הוא דבר שבנשמת אפה לא רק של הכלכלה הישראלית אלא גם של החברה הישראלית.

ראובן ריבלין: קבוצה פוליטית שאני משתייך אליה תקיים דיון לפני הבחירות ותקבע את עמדתה, משום שאנו, אם בימים כתיקונם היינו צריכים לעשות מחשבה חוזרת לגבי כל הנושא של מו"פ והשקעות הון, ודאי שבימים כאלה, שבהם היתרון היחסי של ישראל שהנושא הפיננסי לא נפגע והצונמי לא פגע בו, אבל הנושא של האטה והנושא של יצירת מקומות עבודה הוא דבר שיכול להיות מנוף דווקא.

ראובן ריבלין: דווקא המשבר העולמי יכול לתת יתרונות לישראל במצבה הנוכחי בגלל הגזרות שנגזרו בכל הפעולות שהביאו לידי מצב שבו החברה הישראלית סבלה סבל רב, אבל הכלכלה הישראלית ניצלה.

ראובן ריבלין: אני חושב ששרגא ברוש צריך להיפגש עם ראשי התנועות כדי שיאמרו בפירוש מה הם מתכוונים לעשות.

חיים אורון: מה שאומרים לפני הבחירות הם לא עושים אחר כך.

חיים אורון: אפילו עם עניין ירושלים- -

ראובן ריבלין: אם עניין הכלכלה יהיה כמו עניין ירושלים, זה יהיה נורא.

חיים אורון: אבל אתה יודע שהם מרמים.

חיים אורון: ביבי לא ינהל משא ומתן על ירושלים?

חיים אורון: אתה יודע שכן.

ראובן ריבלין: אני חושב שביבי יבוא לנשיא ארה"ב הנבחר, יעמיד אותו על מגדל דוד ויראה לו את ירושלים, ויאמר לו: תראה לי איך אני מחלק אותה.

חיים אורון: הוא יראה לו.

ראובן ריבלין: ואנחנו נאמר לו: הכל אנו מוכנים לעשות בשביל ידידינו, אבל אנו לא מוכנים להתאבד.

ראובן ריבלין: אפילו מרצ עד 96' אמר: ירושלים לא תחולק.

ראובן ריבלין: עד 99' מרצ אמר: ירושלים לא תחולק.

שי חרמש: לא צריך לחלק אותה, צריך להפריד אותה.

ראובן ריבלין: הבעיה של גוש קטיף – נפתור את ירושלים גם כמו בעיית גוש קטיף, בסך הכל אנו יכולים לפתור את כל הבעיות הכלכליות על ידי כך שנעזוב את הארץ...

ראובן ריבלין: אני חושב שאנו צריכים לומר, כל אחד מאתנו בתנועה שבה הוא נמצא, וגם לאוצר בכלל, שאנו לא יכולים בעניין זה לשמוע את התוכניות הסודיות ותוכניות המגרה.

ראובן ריבלין: בעניין זה יש להפעיל מייד גם את נושא השקעות הון ברמה העקרונית, בעיקר בהתחשב במצב המתרגש עלינו, וגם את נושא המו"פ.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: רבותיי, מה שנאמר פה על ידי כולנו זה לא שיש לנו ביקורת על פקידי האוצר.

אבישי ברוורמן: פקידי האוצר ופקידות האוצר הם המוכשרים מבוגרי האוניברסיטאות בישראל.

אבישי ברוורמן: אבל לא תפקידם לקבוע את סדרי העדיפויות ולנהל את המדינה.

אבישי ברוורמן: הביקורת היא על כשל הממשל הישראלי, שבלי שינוי שיטת משטר, מבנה הממשלה, שרים שמבצעים ורפורמות, לא תהיה פה צמיחה בת קיימא, ומה שקיים, גם ייצא מפה.

אבישי ברוורמן: אני מאמץ שוב את מה שנאמר כאן, אני חושב שפה כולנו נמשיך להיאבק בנושא הזה, אבל יש פה מערכת בחירות.

אבישי ברוורמן: כמו שאמר חבר הכנסת אורון, יצהירו כאן כולם – כולם היום יהיו אובמה.

אבישי ברוורמן: אבל באפריל, שתהיה פה ממשלה חדשה, יישבו פה שוב.

אבישי ברוורמן: אם הציבור לא יתעורר ויזעזע את המערכת הממשלתית הפוליטית הישראלית, אנו נפסיד את המפעלים.

אבישי ברוורמן: נעשה פה כל דבר, ואני הקטן, להיאבק עכשיו.

אבישי ברוורמן: לא נעביר תקציבים, לא נעשה שום דבר, כי עד היום אנו במסתורין – יש תוכניות מגרה.

אבישי ברוורמן: העסק כבר יצא, ההאטה יצאה לדרך, הגיע הזמן להפעיל את הכלים, ולכן נקיים פה חדשות לבקרים דיונים בנושא, ניאבק, לא נוריד את זה מסדר היום הציבורי, כי הציבור לא יסלח לנו על זה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.