ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר , 2008-11-03 10:00

אבישי ברוורמן: בוקר טוב לכולם, אני פותח את הדיון בנושא:

אבישי ברוורמן: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון), התשס"ח-2007, ואנחנו מדברים על סעיף 2, פסקאות 10 ו-12 וסעיף 3(ב), 3(ד) – תעריפי רכישות חלקת קבר ("קבורה רוויה").

אבישי ברוורמן: כבוד השר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: קודם כל אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב ראש, על כך שגילית אחריות לנוכח המצוקה הבלתי נסבלת של מקומות קבורה, במיוחד באיזור גוש דן.

יצחק כהן: למעשה פוטנציאל הקבורה שם הצטמצם לחודשיים הקרובים ואם לא נקבל החלטה היום, כבר באיחור של שנה וחצי, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו בכאוס.

יצחק כהן: כשדיברתי עם מנהל הוועדה והסברתי לו את החשיבות הוא מייד העלה את זה לסדר היום.

יצחק כהן: היועץ המשפטי, מר תומר רוזנר, ישב אתמול על המדוכה והגיע לסיכומים.

יצחק כהן: היה כבר דיון בנושא הזה ולדעתי צריך להביא את זה לכלל הצבעה ולהתקדם קדימה.

חיים אורון: הקריטריון של המועצות הדתיות קשור לדיון על קצבאות הילדים.

יצחק כהן: מה זה קשור?

חיים אורון: זה קשור כמו שירושלים קשורה לקצבאות הילדים.

חיים אורון: סוף סוף תבינו איך מתנהל העולם.

יצחק כהן: לא מתאים לך.

חיים אורון: אני יודע.

יצחק כהן: אם היה אומר את זה חבר כנסת ליצן הייתי אומר.

יצחק כהן: ..

חיים אורון: דווקא כי זה לא מתאים לי, חברים יקרים, תחפשו אותנו.

חיים אורון: מצאתם כתובת, רובי יביא לכם את כל ...

חיים אורון: אני משאיר סעיף אחד לביבי, קצבאות גמרתם איתו ואת זה תשאירו פתוח כי אחרי הבחירות הוא ייתן לכם את זה והכל ייגמר.

יצחק כהן: אתה מדבר מתוך ידיעה?

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת כהן, נכון שעונת הבחירות הגיעה ואנחנו נאבק פה רבות עד ה-10 בפברואר, אבל אני מבהיר שכרגע נמצא על הפרק רק נושא קבורה רוויה.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הנושא הזה, יש מישהו שרוצה להתייחס?

אבישי ברוורמן: אכן, בנושא הקבורה הרוויה קיבלתי פניות מכל רחבי הארץ, כולל גם מארגונים ירוקים ולכן אני חושב שאי אפשר להניח את המתים ללא הכבוד המתאים להם.

ראובן ריבלין: קיימנו דיון ממצה בנושא ואני חושב שהגיע הזמן שנאשר את זה.

אבישי ברוורמן: לפני שאני עובר להצבעה רציתי לדעת אם מישהו רוצה לדבר.

תומר רוזנר: מקורה של הצעת החוק הוא בהצעת חוק ההסדרים.

תומר רוזנר: הוועדה קיימה מספר דיונים בנושא הצעת החוק.

תומר רוזנר: עיקרה של ההצעה הוא בקביעת תעריפים חדשים לבתי עלמין בקבורה רוויה.

תומר רוזנר: אני רוצה לשבח גם את השר וגם את צוותו שלאחר שדנו ארוכות בנושא גילה פתיחות רבה להצעות שאנחנו הצענו בעקבות ישיבות שקיימנו עם יושב ראש הוועדה הקודם ועם צוותו, להכנסת שינויים בהצעה הממשלתית.

תומר רוזנר: למעשה, מונחת בפניכם הצעה שמוסכמת גם על משרד האוצר, גם המשרד לשירותי דת וגם על דעת צוות הוועדה.

תומר רוזנר: יש בעיה אחת שאני רוצה להציג ולה לא מצאנו פתרון, ואני רוצה שתהיו ערים לה לפני שאתם מחליטים.

תומר רוזנר: הבעיה היא לגבי בית העלמין בתל רגב במרחב חיפה.

תומר רוזנר: בית העלמין בתל רגב הוא בית עלמין חדש, שנועד לשרת כשמונה יישובים – חיפה, נשר, הקריות, רכסים ועוד.

תומר רוזנר: הממשלה ביקשה לקבוע לבית העלמין הזה תעריף קבורה חדש, אבל לא ביקשה לבטל את התעריפים הקיימים של חברות קדישא בקריות, בחיפה או בנשר.

תומר רוזנר: לאחר שיאושר התיקון הזה יהיו שני תעריפים: תעריף נמוך בקרית ים, למשל, ותעריף גבוה בתל רגב.

אבישי ברוורמן: איך אנחנו פותרים את הבעיה?

תומר רוזנר: לא הצלחנו למצוא לזה פתרון.

תומר רוזנר: יש בעיה כי יהיו שני תעריפים ולא ברור איך הציבור יידע מה התעריף שחל עליו.

אבישי ברוורמן: אני שואל אותך שאלה של מנהל – איך אפשר לקבל החלטה שאומרת שהתעריף בקרית ים יהיה כמו בתל רגב?

אבישי ברוורמן: איך אפשר לפתור את זה?

תומר רוזנר: יש מספר פתרונות.

תומר רוזנר: פתרון אחד הוא לבטל את התעריפים הישנים, אבל פירוש הדבר שגם בבתי העלמין הוותיקים ישלמו תעריף הרבה יותר גבוה מכפי שמשלמים היום.

תומר רוזנר: מצד אחד זה פותר את הבעיה במובן זה שיש תעריף אחיד, אבל מצד שני הוא מגדיל את התעריף ללא הצדקה במקומות האלה.

אבישי ברוורמן: איך אפשר לגרום לתעריף אחיד נמוך?

חיים אורון: יקרה שתושב קרית ים ישלם תעריף שונה מתעריף של תושב קרית מוצקין וזאת בעיה, מצד שני הפער הזה יתקיים עד שהקבורה המקומית תיגמר.

חגי אברהמי: אין שם עוד הרבה עתודות.

אבישי ברוורמן: גם כשעושים שינויי מס, יש תפרים ואי אפשר להתעלם מהם.

חיים אורון: למה התעריפים הם בחקיקה ראשית?

תומר רוזנר: יש לזה היסטוריה ארוכה.

חיים אורון: האם אי אפשר להתחיל את זה מחדש ולהגיד שהתעריפים הם כפי שהם מופיעים בחוק ובעתיד התעריפים יהיו בתקנות?

תומר רוזנר: לא צריך חקיקה בשביל זה.

ראובן ריבלין: צו באישור שלנו.

תומר רוזנר: נכון, באישור ועדת הכספים של הכנסת.

ראובן ריבלין: בישיבה האחרונה הגענו לתשובה הזאת – הרי התעריפים בקריית ים לא עולים, רק יורדים במשך השנים, ובתפר לפעמים קורה שאתה ממשיך במקום אחד ומפחית רק לאיזור שבו אפשר.

ראובן ריבלין: אני לא חושב שיש פה חריגה מבחינת השוויוניות בצורה שפוגעת בחוקתיות.

תומר רוזנר: השאלה היא רק שאלת השוויון ואיך אתה מבטיח שלא ייווצר מצב שבו חברה קדישא תנצל את זה שיש לה שני תעריפים.

ראובן ריבלין: השר יבטיח את זה.

ראובן ריבלין: הוא יעשה כך שלא יהיה ניצול לרעה.

ראובן ריבלין: בשביל זה הוא מופקד על המשרד.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: הגב' תמר זק-בך מהמרכז לפלורליזם יהודי, בבקשה.

עו"ד תמר זק-בך: אני רוצה להעביר את עמדת המרכז לפלורליזם יהודי, שהיה בדיונים האלה בעבר.

עו"ד תמר זק-בך: הצורך להסדיר את תעריפי הקבורה ולעדכן אותם הוא צורך ראוי ונכון, במיוחד לאור המצוקה הכלכלית של חברות קדישא והצורך הבוער בהכשרת שטחים נוספים של חלקות קבר של קבורה רוויה, שהמימון שלהן מגיע ממכירת חלקות קבר בחיים.

עו"ד תמר זק-בך: עם זאת, אנחנו חושבים שקיים הכרח להבהיר בחקיקה החדשה שהתעריפים החדשים יחולו רק מיום קביעתם ולא רטרואקטיבית.

עו"ד תמר זק-בך: המרכז מייצג פניות של אזרחים, שחברות קדישא דרשו מהם מחירים קבועים בהרבה מהתעריפים הקבועים היום.

יצחק בן ישראל: התעריפים אמורים לחול רטרואקטיבית?

עו"ד תמר זק-בך: כפי שאמרתי, המרכז מטפל היום בפניות של אזרחים, שחברות קדישא דרשו מהם או גבו מהם תעריפים שהם הרבה יותר גבוהים מהתעריפים הקבועים היום.

עו"ד תמר זק-בך: אנחנו מדברים על תעריפים שגבוהים ב-50% או פי 3 ממה שקבוע והתהליכים האלה מתבררים בבתי המשפט.

עו"ד תמר זק-בך: כיום חברות קדישא מסרבות לסיים את ההליכים וגוררות את ההליכים בבית המשפט בטענה שהתעריפים יעודכנו בקרוב והם יחולו גם רטרואקטיבית.

עו"ד תמר זק-בך: לפיכך אנחנו חושבים שחייבים לקבוע שהתעריפים האלה לא יחולו רטרואקטיבית אלא אך ורק מיום הקביעה.

עו"ד תמר זק-בך: הקביעה הזאת תהיה מצוינת בחוק עצמו או בנוסח התיקון או בהערה.

יצחק כהן: את מכירה מקרים קונקרטיים שאת מדברת עליהם או על משהו כללי?

עו"ד תמר זק-בך: בוודאי.

יצחק כהן: מנלה, יש דבר כזה?

ראובן ריבלין: נדמה לי שאם אנחנו לא קובעים בחוק שהוא למפרע הוא לא למפרע אלא רק מיום פרסומו.

עו"ד תמר זק-בך: אני מסכימה עם חבר הכנסת ריבלין שמי שבקיא בחוק ויבין את זה יידע שזה לא חל רטרואקטיבית, אבל עם זאת בתוספת החדשה תהיה רשימת תעריפים ולא יהיה מצוין המחיר הישן.

עו"ד תמר זק-בך: חברות קדישא ישתמשו בזה, לדעתנו, כדי להעלות את המחיר.

עו"ד תמר זק-בך: אנחנו רוצים שיובהר במפורש שזה לא יחול רטרואקטיבית.

תומר רוזנר: צודק חבר הכנסת ריבלין.

תומר רוזנר: אין צורך לומר את המובן מאליו והתיקון יחול מכאן ולהבא.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: נא לקרוא את הנוסח המוצע.

ורד קירו-זילברמן: "חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' _______), התשס"ט-2008,

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: חגית הלמר, בבקשה.

עו"ד חגית הלמר: אנחנו מלווים מזה כמה שנים את נושא עידוד הקבורה הרוויה כי לנו, מבחינת שומרי שטחים פתוחים ערכיים יש אינטרס מאד גדול בצמצום קבורת שדה.

עו"ד חגית הלמר: אני רוצה לברך על הקרן הייעודית שנכנסה לנוסח הזה, אני חושבת שזה כלי מאד חשוב כדי לוודא שהכספים מגיעים באמת למטרה הזאת.

עו"ד חגית הלמר: ההתניה של העלאת התעריפים בקבלת היתר בנייה לא די בה גם כשהכספים יהיו בקרן ייעודית כי כדי לקיים את העלאת התעריפים אנחנו מצפים לראות גם התקשרות במכרז, תחילת בנייה של יסודות.

עו"ד חגית הלמר: ההיתר לבדו הוא היתר על הנייר ואין בעיה לגשת למוסד תכנון ומבחינה תכנונית לקבל את ההיתר.

עו"ד חגית הלמר: אנחנו רוצים משהו הרבה יותר משמעותי שיזרים את הכסף לקופה.

אבישי ברוורמן: אנחנו הולכים להצביע ואני מניח שאנחנו נאשר.

אבישי ברוורמן: מה את מצפה מהשולחן הזה לעשות או מהשר כהן?

יצחק כהן: את יודעת שבעוד חודש אין איפה לקבור בגוש דן.

עו"ד חגית הלמר: אנחנו מודעים לבעיה.

עו"ד חגית הלמר: יש סל של כלים: צריך לצמצם את ההנחות שניתנות על קבורת שדה וזה עניינו של השר.

עו"ד חגית הלמר: לגבי התניית העלאת התעריפים רק בהיתר בנייה – אנחנו סבורים שזה סף נמוך מדי.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שהשר ישקול את זה ויעביר את זה לדיון כאן.

רביב סובל: לפחות 50% מהכספים יתקבלו ממכירת קברים ואנחנו רוצים שיהיה כתוב: שיעור שיקבע השר ושלא יפחת מ-50%.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אביגדור אוחנה: אנחנו חושבים שזאת טעות מכיוון שיש מקומות שבהם, כדי לעודד את חברה קדישא להיכנס לקבורה רוויה לא נוכל לשים בצד 50% מהכספים שנגבים בגין מכירת חלקת קבר בחיים אלא פחות מזה.

אבישי ברוורמן: הממשלה לא יכולה לסכם דברים בינה לבין עצמה?

יצחק בן ישראל: הנוסח היום אומר לפחות 50%.

אביגדור אוחנה: הנוסח שהצענו שונה.

אביגדור אוחנה: הצענו שכל ה-100% ייכנס לקרן.

רביב סובל: נשאיר את זה ככה.

אביגדור אוחנה: אנחנו רוצים להציע מנגנון הצמדה, שעבר בהחלטת ועדת שרים להצמיד את התעריפים למדד תשומות הבנייה במקום למדד המחירים לצרכן.

אביגדור אוחנה: אנחנו מבינים שזה יותר רלוונטי לגבי קבורה רוויה.

רביב סובל: אם הם חוזרים בהם מההצעות שלהם, גם אנחנו חוזרים בנו.

אבישי ברוורמן: תגיעו להסכמה כי אין לנו זמן לעשות את הקרבות בין משרד האוצר למשרד הדתות.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הנוסח שהוקרא.

רביב סובל: ההסכמה היא שיעור שיקבע השר, שלא יפחת מ-50% והצמדה של התעריפים של הקבורה הרוויה למדד תשומות הבנייה.

עו"ד חגית הלמר: יש לי שאלה ליועץ המשפטי – היות ולפי הנוסח המוצע העלאת התעריפים מותנית בקבלת היתר בנייה בלבד, הרי היתר בנייה מותנה על פי חוק לשלוש שנים ומותר להאריך אותו מטעמים מיוחדים לעוד כמה שנים.

עו"ד חגית הלמר: מה קורה במידה ויש היתר והוא לא יוצא אל הפועל?

תומר רוזנר: הצעת הממשלה, כפי שהיא מופיעה בנוסח, היא שבמקרה כזה אם השר רואה שמי שעוסק בקבורה לא מקדם את הקבורה הרוויה, הוא יכול להטיל עליו "עונש", שהוא להחזיר אותו לתעריפים הקודמים פחות 10%.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאין יותר הערות אני מעלה את הצעת החוק להצבעה בקריאה שלישית עם כל התיקונים.

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד הצעת החוק – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין הצעת החוק נתקבלה.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק התקבלה פה אחד.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו יוצאים לדרך ואני שמח שפתרנו את הבעיה הזאת.

ראובן ריבלין: אני מבקש הסתייגות דיבור.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לכולם.

אבישי ברוורמן: 2.

אבישי ברוורמן: אמות מידה לשינוי שיעור השתתפות הרשויות המקומיות בהוצאות תקציב המועצות הדתיות

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לנושא הבא: אמות מידה לשינוי שיעור השתתפות הרשויות המקומיות בהוצאות תקציב המועצות הדתיות.

אבישי ברוורמן: כבוד השר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: אני רוצה לדייק ולחדד – החוק הזה כבר עבר ואנחנו לא פותחים דיון על עצם קבלת החוק.

יצחק כהן: החוק הזה עבר קריאה שנייה ושלישית וזה חוק בספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק כהן: ביקשתם להביא לכם את התוצאות של אמות המידה ואנחנו מביאים לכם את התוצאות בהתאם לחוק.

יצחק כהן: אי אפשר לדון על החוק הזה מלכתחילה והחוק הזה כבר עבר.

יצחק כהן: מדובר בתכנית הבראה ל-133 מועצות דתיות ברחבי הארץ ומדובר באלפי עובדים שמחכים סוף סוף לנוסחה החדשה ולאמות המידה החדשות.

יצחק כהן: אני מבין את 15 הרשויות השבעות, הגדולות והטובות.

מוטי ששון: והיעילות.

יצחק כהן: היעילות והמצוינות.

אבישי ברוורמן: ראש עיריית חולון הוא מהטובים בראשי העיר בישראל.

יצחק כהן: מר ששון, החוק מאחורינו ואתה מנהל עכשיו קרב מאסף.

יצחק כהן: מה שנשאר עכשיו הוא לאשר את אמות המידה שאתם ביקשתם לראות.

יצחק כהן: אני מייחל שאנשי האוצר, אגף התקציבים, לאמץ את הנוסחה הזאת בשאר משרדי הממשלה כי זה דבר נכון וצודק.

יצחק כהן: אפשר לאמץ את זה גם בחינוך, גם בתחבורה ובעוד מקומות.

מוטי ששון: להפוך את הרשויות למחלקות של האוצר.

מוטי ששון: זה מה שאתה רוצה.

יצחק כהן: אני רוצה שגם לילד בדימונה ובירוחם יהיה מוזיאון כמו בחולון.

מוטי ששון: שיתייעל כמוני.

יצחק כהן: תעבור לירוחם, תייעל אותה.

אבישי ברוורמן: רבותי, יהיה פה דיון וכל אחד ידבר.

אבישי ברוורמן: תומר, בבקשה.

תומר רוזנר: אני רוצה לתת את המסגרת הנורמטיבית ולהשלים את דברי השר.

תומר רוזנר: בחוק שתוקן נקבע העקרון ולפיו המדינה והרשות המקומית מממנות את הוצאות המועצה הדתית בחלוקה של 60% הרשות המקומית ו-40% המדינה.

תומר רוזנר: בסעיף נוסף של החוק נקבע שהשרים, שר האוצר, שר הדתות ושר הפנים, יכולים לקבוע אמות מידה ולפיהן תשתנה החלוקה הזאת לחלוקה אחרת.

תומר רוזנר: מה שמובא כאן הוא אותן אמות מידה שמציעה הממשלה לשינוי החלוקה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: ראשון הדוברים חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: בחוק ההסדרים החדש המוגש לנו יש פרק שלם, גדול מאד, שעוסק בשאלת הפריפריה ובין השאר הוא מדבר על חלוקה דיפרנציאלית של תקציבי מדינה לאיזורים השונים.

חיים אורון: בדיון הקודם אמרתי שבאופן עקרוני אני תומך בהצעה הזאת, אבל עכשיו אני מתנגד לה כפי שהיא הובאה מכל וכל.

חיים אורון: אני מתנגד לאשר את אמות המידה ולמרות שהתקבל חוק הוא לא יהיה החוק היחיד שהתקבל, אבל אמות המידה לא אושרו לו ולכן החוק לא נכנס לתוקפו.

יצחק כהן: אז אישרת את זה עניינית והיום אתה מתנגד לזה פוליטית.

יצחק כהן: הודית בזה בתחילת הדיון ודבריך נרשמו.

חיים אורון: אני הולך להגיד את זה.

יצחק כהן: תמיד אמרתי שאתה הגון.

חיים אורון: בהבדל מכמה מחבריי, שעושים כאילו, הם כאילו דואגים לכולם, אבל כולם מבינים שהם דואגים לקופה הקטנה שלהם.

חיים אורון: אני לא עושה שום כאילו.

חיים אורון: כמה ראשי ערים התקשרו אליי אתמול ואמרו לי: אתה הטית את הכף בוועדת הכספים לתמוך בהצעה.

יצחק כהן: נכון.

חיים אורון: אני לא יודע אם אני אטה את הכף היום כי אני מבין שהליכוד, כחלק מההסכם, יתמוך.

חיים אורון: הליכוד עבר יום לימודים ארוך והשתכנע מעמדות מר"ץ על דיפרנציאליות.

חיים אורון: הוא נשאר בעמדותיו ואני לא.

חיים אורון: אני לא מקבל את חלוקת העולם הזאת.

חיים אורון: למדתי פרק בשבועות האחרונים והוא מאד השכיל אותי.

אבישי ברוורמן: לגבי המשא ומתן הקואליציוני יום אחד ייכתב בדברי ימי ישראל מה קרה באמת.

חיים אורון: אדוני שר הדתות, אני חושב שיש הצדקה לחלוקה דיפרנציאלית, אבל אני לא מקבל את השיטה לפיה חלוקה דיפרנציאלית הולכת תמיד ממקום אחד למקום שני.

חיים אורון: בוא נקיים דיון על חלוקה דיפרנציאלית ויש לי כמה פרקים מאד מרכזיים בדיון הזה.

חיים אורון: אני בעד קצבאות ילדים ואמרתי את זה גם במשא ומתן הקואליציוני, אבל כל פעם שהגעתי להצעה בנושא קצבאות ילדים, שתקל גם על קבוצות אחרות, אמרו לי: עזוב, אי אפשר לחלק את מעט הכסף הזה באופן כל כך שוויוני.

יצחק כהן: מי אמר לך את זה?

חיים אורון: אנשים מרכזיים במפלגה שלך.

יצחק כהן: הנוסחה היתה דיפרנציאלית לגמרי.

יצחק כהן: רביב נמצא פה והוא יעיד.

יצחק כהן: מדובר גם לזוגות שיש להם ילד אחד, שניים או שלושה, לא מוטה מגזרית.

חיים אורון: אחד, שניים או שלושה ילדים?

חיים אורון: כשאני העזתי להגיד נלך על שלושה-ארבעה ילדים, לילד השלישי ניתן 75 ולילד הרביעי ניתן 300, הלכו לרביב ואמרו לי: זה מכניס עוד 54% מ-194,000 משפחות עם ילד שלישי וזה 126 מיליון.

חיים אורון: אמרתי: בסדר גמור, ניקח את ה600-700 מיליון שקלים, נהפוך את ה-375 שקלים ל-320 שקלים ואז יקבלו גם הילד השלישי וגם הילד הרביעי.

חיים אורון: אמרו לי: לא, אתה מחלק את העסק נגדנו.

חיים אורון: אני בטוח שהרבה חברים שלי היו מאד כועסים על העמדה שנקטתי, אבל אני לא שם.

חיים אורון: אתם באים לכאן במהלך מהפכני לבקש מחולון, מהמצביעים שלי בחולון או ברעננה לממן מקומות אחרים.

חיים אורון: אני מאד בעד זה, אבל אם זה כך, שזה יתנהל כך בעוד כמה תחומים.

יצחק כהן: אני מסכים איתך.

חיים אורון: אני אצביע נגד זה.

חיים אורון: חכו לאחרי הבחירות, נעביר את זה כחלק מתכנית יותר רחבה ולא כנושא אחד ספציפי.

חיים אורון: הוכחתי יותר מפעם אחת ששכר העבודה של הבלנית מדימונה נוגע לי לא פחות מאשר לך.

יצחק כהן: אם לא תאשר את זה היום, אתה פוגע בה קשות.

יצחק כהן: היא לא תסלח לך.

חיים אורון: שהממשלה שאתה חבר בה תביא את ההפרש שאתה רוצה לקחת מחולון.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: ראש עיריית חולון, בבקשה.

יצחק כהן: אתם דאגתם למועצות החלשות כשהורידו להם?

יצחק כהן: לא שמענו אתכם דואגים למעלות תרשיחא ולירוחם.

מוטי ששון: אתה מכניס את היד שלך לכיס של התושב שלי.

יצחק כהן: אני לא מכניס את היד שלי.

יצחק כהן: אתה תשלם מה שתצטרך לשלם.

מוטי ששון: תהיה גיבור גדול ותעלה את מס הכנסה.

יצחק כהן: אני אומר שהנוסחה צריכה להיות נכונה וצודקת.

מוטי ששון: המדיניות של שר האוצר תחסל את השלטון המקומי.

מוטי ששון: זה מה שאתה רוצה.

יצחק כהן: ממש לא.

יצחק כהן: אני רוצה שגם בירוחם יהיה מוזיאון וספרייה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני אדם סובלני, נתתי לכם לצעוק.

יצחק כהן: סוף סוף תהיה חלוקה צודקת במדינה הזאת, לא רק בדתות אלא גם בחינוך.

מוטי ששון: זה מה שאתה רוצה?

מוטי ששון: לחסל את השלטון המקומי?

מוטי ששון: יצא המרצע מהשק.

אבישי ברוורמן: מוטי, אתה אחד מראשי הערים הטובים במדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: למה אתה צועק?

אבישי ברוורמן: אתה בזכות דיבור.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא בשידור חי.

אבישי ברוורמן: דברי חכמים בנחת נשמעים.

מוטי ששון: אני מדבר על כל הכאב שלי.

מוטי ששון: יש פה מדיניות מבית מדרשו של שר האוצר ואני מאד עצוב לשמוע שגם השר לשירותי דת יצחק כהן תומך בה, לחסל את השלטון המקומי במדינת ישראל, להפוך אותנו לשלוחו של משרד האוצר.

מוטי ששון: זה לא יעלה על הדעת.

מוטי ששון: התושב משלם מסים, ארנונה לשירותים מוניציפליים.

מוטי ששון: התפקיד שלי אינו לממן שירותים מוניציפליים בעיר אחרת.

מוטי ששון: אם אתם רוצים תעלו את מס ההכנסה, תגבו משם ותפנו את המשאבים לפי אותה מדיניות של – עם הפנים לפריפריה.

מוטי ששון: זאת חוצפה ושערוריה ורק במשטרים טוטליטריים אפשר להעביר חוקים כאלה, שאומרים: אני אקבע את התקציב שלך, אני אקבע את התקנים שלך ואתה תשלם.

מוטי ששון: ראשי הרשויות הגדולות שמתייעלות הם הבנקאים של מדיניות הממשלה.

מוטי ששון: תעביר מאצלך, תעביר מהאוצר, שהם ישנו את סדרי העדיפויות ויקצצו במשרדים אחרים.

מוטי ששון: אני מקבל רשות עם גרעון ברמה של 80 מיליון שקל בערכים של היום, מתייעל, עובד קשה ובסוף אני צריך לשלם.

מוטי ששון: אתה יושב בירושלים ואתה קובע לי מה לעשות.

מוטי ששון: אתה אומר לי: תוציא כסף, תוציא.

מוטי ששון: קיבלתי רשות עם 80 מיליון שקל גרעון והתייעלתי.

מוטי ששון: עלויות השכר שלי הגיעו ל-32% כאשר אצל השכנים שלי זה למעלה מ-40%.

מוטי ששון: למה שהם יתייעלו?

מוטי ששון: למה שהם יעבדו קשה?

מוטי ששון: לוקחים ממני את הכסף ומעבירים אותו לשכן שלי במקום שהוא יתייעל.

מוטי ששון: הוא לא צריך לעבוד קשה.

מוטי ששון: איציק, אני איתך בעד השירותים, אל תעניש אותי.

יצחק כהן: אני לא מעניש אותך.

מוטי ששון: אתה מעניש את התושבים שלי על כך שאני יעיל.

מוטי ששון: ראשי ערים אחרים באמצע מסע בחירות, אבל אני עזבתי הכל ובאתי לפה.

מוטי ששון: אתה לוקח לי כסף ומוציא לנו את כל החשק לעבוד.

מוטי ששון: עכשיו אתה אומר לי: נעשה את זה גם בחינוך.

מוטי ששון: אני מפטר עובדים ומוציא מהארנונה שלי 70 מיליון שקל לחינוך הפורמלי.

מוטי ששון: אתה לא יודע כמה מוציאים רון חולדאי ואחרים?

מוטי ששון: הם מוציאים הון תועפות כי הממשלה לא נותנת.

מוטי ששון: כל הזמן קיצוצים, קיצוצים וקיצוצים.

מוטי ששון: חבר'ה, אתם תרסקו את השלטון המקומי.

מוטי ששון: זה מה שיקרה.

מוטי ששון: אתם נותנים פרס לאלה שלא יעילים ואל תערבו אותנו במדיניות של הממשלה.

מוטי ששון: תנו לפריפריה מאצלכם, ממס הכנסה וממע"מ שאתם גובים.

מוטי ששון: תתייעלו במשרדים שלכם, כל המשרדים שלכם הם אסון טבע.

מוטי ששון: אי אפשר לעבוד מול המשרדים שלכם בכלל.

מוטי ששון: הנזקים שהמשרדים שלכם גורמים לנו, בכסף הזה אפשר היה לממן את כל הפעילויות האלה.

מוטי ששון: אני יושב עם בעלי עסקים, עם בעלי מפעלים, מציע להם ארנונה כזאת ואחרת וכל שנה בדצמבר מאשרים רטרואקטיבית 13 חודשים אחרונים.

מוטי ששון: אל תיקח מאיתנו.

מוטי ששון: אתם רוצים לשבת איתנו?

מוטי ששון: אתם רוצים לעשות את זה במדיניות משותפת?

מוטי ששון: נשב יחד, נתווה מדיניות.

מוטי ששון: אולי אנחנו צריכים לעזור לרשויות אחרות.

מוטי ששון: אולי נאמץ אותן, אולי נתייעץ איתן או נייעץ להן?

מוטי ששון: חשבתי שאחרי שאני אפרוש אני אתנדב בעיירת פיתוח, אבוא עם כל הידע והנסיון שיש לי ואנהל אותה בהתנדבות בשקל אחד.

מוטי ששון: לא אכפת לי מה שקורה?

מוטי ששון: אני לא נמצא באותה מדינה?

מוטי ששון: אבל זאת לא הדרך, כך להכניס יד לכיס חודשיים לפני הבחירות.

יצחק כהן: זה כבר עבר לפני כמה חודשים.

מוטי ששון: לקחו לנו את תאגידי המים.

מוטי ששון: אני לא מתבייש להגיד שלקחתי 25 מיליון שקל מתאגידי המים והעברתי אותם לחינוך.

ראובן ריבלין: הארנונה היא לא מס אפילו אלא שירות שאתה משלם בעדו.

מוטי ששון: אני פוגע בשירות הזה.

ראובן ריבלין: יש טעם באמירה החוקתית שלך שלא יכולים לקחת מאדם שמשלם עבור שירות ולתת את זה לשירות של מישהו אחר.

ראובן ריבלין: מהוויכוח העקרוני אנחנו מדברים כרגע על עניין המועצות הדתיות, שהוא מגזר קטן.

יעקב אגמון: חבר הכנסת ריבלין, זאת מגמה ממשלתית ואנחנו לא יודעים שבכך זה ייגמר.

ראובן ריבלין: אם היה הדבר עומד באופן עצמאי, לא הייתם מתנגדים יותר מדי.

מוטי ששון: חבר הכנסת ריבלין, תפריט את המועצות הדתיות.

מוטי ששון: אני אקח אותן אליי ואתן את השירות הזה.

ראובן ריבלין: הדבר הזה לא עומד על הפרק.

מוטי ששון: אני מבקש לא לאשר את אמות המידה.

מוטי ששון: זה נראה לא טוב, זה נראה כאילו מישהו מנסה לנצל הזדמנות לפני הבחירות ולתת לנו עוד מכה קטנה בראש של 18 מיליון שקל לרשויות החזקות.

מוטי ששון: כבר נמאס לנו להיות ראשי ערים, אין לנו כוח לעמוד מול הגזרות של האוצר.

מוטי ששון: בתאגידי המים לקחו לי 25 מיליון שנתתי לחינוך ואני לא יודע מאיפה אני אתן את הכסף.

מוטי ששון: עכשיו ישנו גם חוק נהרי, שאני צריך לתת ובצדק.

מוטי ששון: בחינוך כל הזמן מקצצים לנו, ברווחה מקצצים לנו, עכשיו אתה מפיל עלינו את שירותי הדת.

מוטי ששון: שר האוצר אומר שהוא ייקח 20% מההכנסות שלנו מאיזור התעשיה.

מוטי ששון: אחר כך אומרים שאת כל כספי הארנונה של משרדי הממשלה, 6-7 מיליון שקל, ייקחו לנו ויעשו קופה או קרן של שר האוצר.

מוטי ששון: היטל השבחה – שליש.

מוטי ששון: בשביל מה להיות ראש עיר?

מוטי ששון: המדינה תיראה כמו שאתם מנהלים את משרדי הממשלה וככה תנהלו את המרכז לשלטון מקומי.

מוטי ששון: הפלסטינים צריכים לשבת בשקט כי לא תהיה יותר מדינה.

אבישי ברוורמן: חשוב שיקשיבו לדברי ראש העיר ששון, כי לא רק שהוא מראשי העיר הטובים בישראל.

אבישי ברוורמן: הוא אמר את זה מדם ליבו.

אבישי ברוורמן: את הדברים האלה לא מבינים לעיתים בממשלה ובכנסת כי הרבה אנשים מעולם לא ישבו בכסא מנהלים.

אבישי ברוורמן: הדבר החשוב ביותר הוא מערכת התמריצים כי כאשר לאדם אין תמרוץ לעשות דברים, הוא מתייאש.

אבישי ברוורמן: אם הוא עובד ומצליח, אבל בסופו של דבר הוא רואה שלא לפום צערא אגרא, הוא מאבד את המוטיבציה.

אבישי ברוורמן: בארצות הברית יש שלטון מרכזי, שמטיל מסי הכנסה וכו', אבל כל אחד יש לו הבעלות שלו, זאת אומרת שאם ארקנסו מנוהלת לא טוב והיא לא מגייסת, יש לה את החוקים שלה, אבל ישנו תמרוץ.

אבישי ברוורמן: גם מנסיוני כנשיא האוניברסיטה וכמי שניהל במשך 16 שנים את האוניברסיטה ללא גרעון, ראיתי שמעולם לא קיבלתי שום תמורה על ההתנהגות שאני התנהגתי בשעה שהיתה אוניברסיטה אחרת שהתנהלה עם גרעונות עתק.

אבישי ברוורמן: בסופו של דבר אני לא קיבלתי שקל אחד תמורה על ההתנהגות שלי אלא להיפך.

אבישי ברוורמן: האנשים האלה אומרים לנו: מה יוצא לי מזה שאני ראש עיר שמייעל, שנלחם ונאבק, כאשר על ההצלחה שלי אני משלם מס?

אבישי ברוורמן: בשביל מה להיות ראש עיר? יש בעיה עם כל מערכת התמריצים, שהיא פגומה והיא חלק מהכשלון של כל המערך הבירוקרטי-פוליטי.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שבישראל יהיו יותר ראשי עיר כמו מוטי ששון, ולא אכפת לי מאיזו מפלגה הם.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שיהיו אנשים איכותיים, אבל אם נהרוס את מערכת התמריצים, זה לא יקרה.

אבישי ברוורמן: השר כהן, בבקשה.

יצחק כהן: מוטי ידידי, אף אחד לא מכניס יד לכיס שלך.

יצחק כהן: המדינה, עם המשאבים המצומצמים שלה, חושבת לחלק אותם אחרת.

יצחק כהן: השינוי אצלך הוא שינוי מינורי.

מוטי ששון: מיליון שקל.

יצחק כהן: מיליון שקל בסך הכל וזה לא הכצעקתה.

יצחק כהן: מדינה שאין לה כסף צריכה לחלק את המשאבים שלה.

יצחק כהן: זה כמו אב שיש לו עשרה ילדים והוא לא ייתן לילד העשיר ולילד העני את אותה מנה.

יצחק כהן: ודאי שלעני הוא ייתן יותר ולעשיר הוא ייתן פחות.

יצחק כהן: מוטי, לא לוקחים לך.

יצחק כהן: המדינה מחלקת את המשאבים שלה אחרת וזה המינוח הנכון והמדויק.

יצחק כהן: אני מזיל דמעה כשאתם מדברים, ראשי הרשויות החזקות.

יצחק כהן: יש מאות רשויות, אתם מסתכלים עליהן בכלל?

יצחק כהן: אתם יודעים מה קורה שם בכלל?

יצחק כהן: נרתמתם פעם לעזור לרשויות החלשות?

יצחק כהן: אף פעם.

יצחק כהן: אתם 15 הרשויות החזקות, עשיתם לכם לובי, לקחתם מנכ"ל ואתם לא נזעקתם כשפגעו בהן.

מוטי ששון: אמרתי שאני רוצה לעזור להן.

יצחק כהן: אתה אמרת, אני עשיתי.

יצחק כהן: מדובר ב-5% יותר וכשג'ומס דיבר בפעם הקודמת הוא דיבר אחרת.

יצחק כהן: עכשיו יש בחירות, פריימריז, וגייסתם את כל העולם ואשתו לכאן.

יצחק כהן: זה לא יפה.

יצחק כהן: יש אלפי עובדים שמצפים למשכורות שלהם וכמו שאתה מקבל משכורת גם אותה בלנית צריכה לקבל משכורת.

יצחק כהן: זה לא קשור אליך כי לא לוקחים ממך.

יצחק כהן: נותנים לך אחרת, מחלקים את זה אחרת.

יצחק כהן: תפסיקו לבכות, תפסיקו להטעות, תפסיקו לשלם כספים למשרדי לוביסטים.

יצחק כהן: אני רואה אותם פה.

יצחק כהן: הנה המנכ"ל והנה הלוביסטים.

מוטי ששון: לי יש לוביסטים?

יצחק כהן: כן, ל-15 הרשויות החזקות.

יצחק כהן: אתם יוצרים אנטיגוניזם, אתם יוצרים מציאות שלא סובלים אתכם על ההתנהגות שלכם.

מוטי ששון: אתה יודע מה הציבור שלכם חושב עליכם?

יצחק כהן: הוא חושב דברים טובים מאד.

יצחק כהן: אנחנו נדאג לחלשים.

מוטי ששון: אתה עושה עוול למפלגה שלך.

יצחק כהן: הפוך, ידידי היקר.

יצחק כהן: אני אדאג לחלשים ואני אמשיך לדאוג לחלשים.

מוטי ששון: בחולון לא שונאים את ש"ס, בארץ כן.

יצחק כהן: לא, אתה טועה.

יצחק כהן: זה לא קשור.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לשבור את הפטיש.

אבישי ברוורמן: נא להירגע.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני ראש העיר, מי שיגיד מה חושבים על ש"ס יהיה בקלפי ותתפלא לשמוע שהם יעלו.

יעקב ליצמן: בואו נדבר לעניין בלי כל הצעקות – היה מצב שבו ראשי העיר, ואני לא אומר את זה עליך, לא העבירו את מה שהם היו צריכים להעביר, 60% על פי חוק.

מוטי ששון: הם עברו על החוק?

מוטי ששון: תפזר אותם.

יעקב ליצמן: מי שגרם לכל הבלאגן היה ראשי עיר שלא העבירו את הכסף שהיו צריכים להעביר על פי חוק.

יעקב ליצמן: מאז התחיל כל הלחץ, מאז אמרו שאין כסף לשלם לבלניות ומשם התחילו כל הצרות.

יעקב ליצמן: זה לא שהם שילמו ואף על פי כן היה חסר כסף.

יעקב ליצמן: אם היו משלמים בזמן, לא היינו מגיעים לכל הסיפור הזה.

יעקב ליצמן: זאת אומרת שראשי עיר עברו על החוק והם מבקשים עוד שכר.

יעקב ליצמן: אדוני ראש העיר, לא ראיתי ראשי ערים של 15 הגדולות שבא לצעוק על הקטנים למה מאחדים רשויות.

יעקב ליצמן: לא שמעתי שום צעקות.

יעקב ליצמן: היו דיונים בנושא ואיחוד הרשויות גם בוועדת הכספים כשהייתי יושב ראש ואף אחד לא בא לכאן.

ראובן ריבלין: היו דיונים ואף אחד מ-15 הגדולות לא היה פה.

יעקב ליצמן: מענק איזון – מה שידידנו אברהם פורז.

יעקב ליצמן: ..

חיים אורון: ידידנו המורם מעם ביבי נתניהו.

חיים אורון: אל תדביק את זה עכשיו לאברהם פורז, עם כל הכבוד.

יעקב ליצמן: אתה כמעט נפלת מהכסא כששמעת שאברהם פורז הסכים.

חיים אורון: נכון.

יעקב ליצמן: תגיד לפורז איך שר הפנים הסכים.

חיים אורון: מה אתה נכנס לתוך העסק הזה?

יעקב ליצמן: יש טענה בדבריו של מוטי, אבל זה התחיל ברשויות כשאמרו שרשות אחת צריכה להעביר כסף לרשות שנייה.

יעקב ליצמן: אז התחילו הצעקות ולא בטוח שזה היה צודק.

חיים אורון: הם לא היו פה, אתה צודק לגמרי.

חיים אורון: האם אתה חושב שצריך להטיל עליו לשלם לבני-ברק?

חיים אורון: זאת השאלה היחידה.

יצחק כהן: לא לבני-ברק, למצפה.

יעקב ליצמן: כל זמן שהממשלה ממשיכה בזה שרשות אחת מעבירה לרשות שנייה, דעתי היא שזה גם בנושא שירותי דת.

יעקב ליצמן: לוקחים מהמועצה האיזורית יואב ומעבירים לדימונה.

יעקב ליצמן: זכותם, אין לי שום בעיה, אבל אל תבוא בטענות דווקא על שירותי דת.

אבישי ברוורמן: תודה לחבר הכנסת ליצמן.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה.

אורית נוקד: אני מבינה את המצוקה של המועצות הדתיות.

אורית נוקד: שמעתי את דבריו של ראש עיריית חולון, שהוא באמת ראש עיר מעולה שדיבר מדם ליבו.

אורית נוקד: בנושאים האלה חייבים להגיע להסכמות ודרך הכפייה עברה מן העולם.

אורית נוקד: אנחנו נמצאים עכשיו לפני תקופת בחירות ואני רוצה להציע הצעה לסדר.

אורית נוקד: אני מציעה לחכות עוד 99 ימים, כאשר יבוא לדיון חוק ההסדרים.

יצחק כהן: כשאת תקבלי משכורת הבלנית במצפה לא תקבל משכורת.

יצחק כהן: את תעשי פריימריז עם 15 הגדולות, יעזרו לך ואת תעזרי להן, הכל יהיה בסדר, אבל הבלנית לא תקבל משכורת.

יצחק כהן: תשני עם זה מתחת לכרית במצפון שקט.

יצחק כהן: החוק כבר נחקק, הוא כבר עבר.

אורית נוקד: אדוני השר, מאז שנכנסתי לכנסת האוצר מנהל מהלך שמטרתו לפגוע ברשויות המקומיות.

אורית נוקד: אני חושבת שבלי הזרמת כספים נוספת אי אפשר היום להעביר את זה.

אורית נוקד: זאת עמדתי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: ששון, בעקרון אני חושב שצריך להפחית את ההערבות של השלטון המרכזי בשלטון המקומי כאשר האזרח רואה בשלטון המקומי את הכתובת היחידה.

ראובן ריבלין: אני מבין את זעקתך כי זה פוגע ביכולת שלך לחלק את הארנונה שנותרת בידך.

ראובן ריבלין: הייתי בישיבות הקודמות וראיתי את המצוקה של אותן רשויות מקומיות, שאינן יכולות לגבות ארנונה כי ממת לא מוציאים דם וממי שאין כסף לא מוציאים כסף.

ראובן ריבלין: השתכנעתי בנושא הזה דווקא מחיים אורון, שאמר שבניגוד לעמדה העקרונית, אנחנו צריכים להיות.

ראובן ריבלין: ..

חיים אורון: בהתאם לעמדה העקרונית שצריך לחלק משאבים באופן דיפרנציאלי בעוד שורה ארוכה של נושאים, אבל לא רק פה.

חיים אורון: למה שאמרתי עכשיו ביבי לא מסכים, אבל לזה הוא מסכים.

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: בליכוד יש מגוון של דיעות בעניין זה כמו גם בנושאים אחרים.

ראובן ריבלין: בעניין זה דנו כבר בעשרים פגישות.

ראובן ריבלין: יכולים בשנה הבאה לבוא ולהעלות את זה שוב על סדר היום כי המשאבים יחולקו פעם נוספת בשנה הבאה.

ראובן ריבלין: אני חושב שאנחנו צריכים לדבוק בעמדתו של חיים אורון, כפי שהיא היתה.

ראובן ריבלין: בפעם הקודמת זה לא היה לא פוליטי מצדי להסכים עם חיים אורון והיום זה גם פוליטי מאד להסכים עם מה שחיים אורון אמר אז ולא היום ולכן אני אצביע בעד.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מר אגמון, בבקשה.

יעקב אגמון: אני מייצג את כל הרשויות המקומיות ואנחנו רואים פה מגמה לא מבוקרת של הממשלה, שבמקום לקבוע סדרי עדיפויות אמותיים בגלל חוסר יכולתה היא פנתה לגוף, שנראה לה חלש דיו וממנו היא לוקחת.

יעקב אגמון: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח העקרוני אלא לומר מה קורה פה.

יעקב אגמון: בחלוקה יש פגמים מקצועיים.

יעקב אגמון: ראשית, יש ערים חזקות שלא מופיעות כאן.

יעקב אגמון: באיזו מין שיטה זה נעשה?

יעקב אגמון: יש רשויות חזקות מאד שמקבלות כסף על פי ההצעה החדשה.

יעקב אגמון: תכנית ההבראה היא עניין נקודתי, אבל אין פה פתרון נקודתי לרשויות החלשות.

יעקב אגמון: כלומר, יש פה איזושהי חלוקה על פי קריטריונים שוויוניים, לכאורה, שזה נראה משהו אחר.

יעקב אגמון: זאת לא חלוקה שמביאה להבראה.

יעקב אגמון: המדינה לא שמה פה שקל להבראה.

יעקב אגמון: לוקחים את הכסף מ-א' ומעבירים ל-ב' אבל לא בהכרח מי שמופיע ברשימה זקוק לתוספת הזאת.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מר קוניביץ, בבקשה.

חיים קוניביץ: כבוד היושב ראש, חברות וחברי הכנסת, יצקו מילים כמו "אלכסון", "פריפריה", "חלוקה דיפרנציאלית", "אופק חדש" וכו', כולן לפי הגדרתו של ראש עיריית חולון להכניס את היד ל-15 הרשויות שלא קיבלו ולא מקבלות מענק איזון, לא נכנסו מעולם לתכנית הבראה, מתקיימות ממה שהן מייצרות ודווקא מהן רוצים לקחת.

חיים קוניביץ: אם הפנים הן לפריפריה, בבקשה, המדינה גובה מכס, מס הכנסה ומע"מ, שתואיל לתת.

חיים קוניביץ: אגורה אחת לא הוסיפו ולוקחים מאיתנו כדי להוסיף?

חיים קוניביץ: מרמת-גן לוקחים 1.2 מיליון ונתגבר על זה, אבל כל מה שיש בחוק ההסדרים, 150 מיליון מתוך 800 מיליון זה לא מגמה, זאת גזרה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אחרון הדוברים מר עטיה, בבקשה.

עו"ד איתן עטיה: אמות המידה, כפי שהן מופיעות כאן, במיוחד הקריטריון שמעניק את מירב הניקוד דווקא ליישובים קטנים עד 12,500 תושבים הוא קריטריון שמעודד חוסר יעילות וחוסר יעילות כלכלית.

עו"ד איתן עטיה: הרי ברור שככל שהרשות קטנה יותר, כך הנטל התקציבי כבד יותר.

עו"ד איתן עטיה: אני לא חושב שעיריות צריכות לממן מועצות דתיות ביישוב שמונה 12,000 תושבים.

עו"ד איתן עטיה: עם כל הכבוד, אם יש כאלה מועצות דתיות, שיתאחדו בבקשה עם הגדולות יותר.

עו"ד איתן עטיה: במישור העקרוני, גם אם נסכים לעקרון, ואנחנו לא, שבסמכותה של הממשלה ובזכותה לערוך חלוקה דיפרנציאלית של התקציבים שלה בשירותים השונים, מעולם ועדת הכספים – לא ועדת הפנים של הכנסת – לא ערכה דיון אחד רציני על כלל המרכיבים של המשק העירוני.

עו"ד איתן עטיה: לכן, אין שום הגיון להטיל היום זרקור ובמין זכוכית מגדלת לעסוק דווקא במועצות הדתיות.

ראובן ריבלין: בין השאר משום שלא באתם לדיון מיוחד שהיה כאן.

אבישי ברוורמן: אתם גם אשמים בזה, אבל אנחנו נדון בנושא.

ראובן ריבלין: חיים אורון אמר אז: תראו מי מגיע לדיון.

עו"ד איתן עטיה: היקף השירותים שעירייה במדינת ישראל צריכה להעניק הוא רחב ואדיר.

עו"ד איתן עטיה: אין שום ארגון ושום עסק שמעניק היקף כזה של שירותים, החל מתחזוקה שוטפת דרך תברואה ודרך איכות סביבה וכלה בחינוך, ברווחה ובמועצות דתיות.

עו"ד איתן עטיה: מדוע להתמקד עכשיו רק במועצות הדתיות?

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מסכם.

אבישי ברוורמן: בעת הנוכחית, שאינה רגילה – בחירות לכנסת ולרשויות המקומיות – מקובל מאד לאשר דברים בהסכמה רחבה.

אבישי ברוורמן: חילוקי הדיעות והפערים הקיצוניים בעמדות שהוצגו בדיון זה אינם הולמים את רוח השעה ולכן ההצבעה תידחה למועד אחר.

יעקב ליצמן: זה בניגוד למה שסוכם על ידי היושב ראש.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.