ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 521, 2008-11-03 10:00

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להתנצל בפני הגננות באופן אישי.

מיכאל מלכיאור: אני חשבתי שהעניין שלכן הוא כל-כך ברור וכל-כך פשוט, לפי כל כללי מנהל תקין, יחס לעובדים בכל קנה מידה של המוסר והערכים שהמדינה הזאת הייתה צריכה לדגול בהם.

מיכאל מלכיאור: הייתי בטוח שהחלטות שלנו, כמו 90% מההחלטות שלנו בוועדה הזאת יתקבלו וייושמו.

מיכאל מלכיאור: אני מוכרח להגיד שזה כישלון חרוץ.

מיכאל מלכיאור: נכון שזה לא בסמכות הוועדה; אנחנו יכולים לפקח ולהתריע וללחוץ ולצעוק ולהתחנן, אבל אנחנו לא יכולים להחליט.

מיכאל מלכיאור: יש כאן גוף ביצועי שנקרא ממשלת ישראל, שהם המחליטים.

מיכאל מלכיאור: הייתה גם סימפטיה גדולה גם בגורמים שונים של הממשלה: הייתה לי הבטחה של מזכיר ממשלה שיפתור את הדבר, וישיבה על ישיבה ותחינה אחרי תחינה, ולא הצלחתי להתקדם.

מיכאל מלכיאור: אני רק אזכיר את ההחלטות שהתקבלו פה לפני חצי שנה: 1.

מיכאל מלכיאור: "הוועדה קובעת כי על שני הצדדים – הן הממשלה והן רשת אגודת ישראל – לקחת אחריות מוחלטת בפתרון המשבר".

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: "הוועדה דורשת ממשרד החינוך ומרשת אגודת ישראל להיכנס למשא ומתן אינטנסיבי יום יום עד שיגיע לתוכנית הבראה ברשת גני אגודת ישראל תוך שישה שבועות".

מיכאל מלכיאור: 3.

מיכאל מלכיאור: "על הסכם ההבראה לכלול את כל זכויות העובדים, כולל תנאים סוציאליים, פיצויי פיטורים, פנסיה ועוד.

מיכאל מלכיאור: אחריות זו נופלת גם על הממשלה בגלל הסכמתה להמשך הזרמת הכספים לרשת ביודעה את המצב הגירעוני והעובדה שכספי העובדים לא הגיעו ליעדם".

מיכאל מלכיאור: אני מזכיר שעל זה היה דוח של מבקר המדינה שאמר דברים מאוד חריפים על האחריות של משרד החינוך בעניין הזה, שלא עשה את עבודת הפיקוח ונתן את ידו לדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: 4.

מיכאל מלכיאור: "כל הצדדים מסכימים כי התאגדות הגננות ראויה ומבורכת, והוועדה דורשת כי ישתפו אותה בכל הנוגע לזכויות העובדים".

מיכאל מלכיאור: 5.

מיכאל מלכיאור: "הוועדה תיתן את חסות חברי הוועדה ותעמיד לרשות הגננות כל מה שנדרש כדי לקדם את המשא ומתן, לרבות השימוש במשרדי הוועדה".

מיכאל מלכיאור: זאת מן מחווה שעשינו אז.

מיכאל מלכיאור: כתבתי את זה גם לשרת החינוך וגם לראשי הנהלת רשת הגנים "אגודת ישראל", וגם גפני בדרך לפה, הוא פשוט היה צריך ללכת ליושבת ראש בעניין כלשהו.

מיכאל מלכיאור: אחרי הישיבה הזאת יצאה הודעה מטעם משרד החינוך בגינוי בומבסטי כלפי הוועדה "על התערבותנו הבוטה והמזיקה בהסדר גני הילדים של אגודת ישראל".

מיכאל מלכיאור: אני מחיתי על זה.

מיכאל מלכיאור: לא היה כדבר הזה – לפחות לא ב-10 השנים שלי בכנסת – שמשרד מוציא הודעה נגד ועדה בכנסת שמקבלת החלטות.

מיכאל מלכיאור: התפקיד שלנו הוא לפקח על הממשלה, ולא התפקיד של הממשלה לפקח עלינו.

מיכאל מלכיאור: אבל זה כבר מאחורינו.

מיכאל מלכיאור: חברת הכנסת שלי יחימוביץ' עוקבת ומדרבנת, וגם הישיבה הזאת נעשתה גם בתיאום איתה כי לאורך כל הדרך היא עמדה על הדברים הפשוטים לכאורה, אבל הדברים הפשוטים, כנראה, לא תמיד מתקבלים בפשטות.

מיכאל מלכיאור: לפני שנשמע לאיזה הסדר משרדי הממשלה הגיעו, והאם קיימו בכל זאת את הדברים שנקבעו, אני רוצה לומר רק עוד דבר אחד: כמה פעמים התקשרו אליי במהלך המשא ומתן ממשרד המשפטים וממשרד החינוך ואמרו שמוכנים להגיע להסדרים עם משרד האוצר בתנאי שהגננות יוותרו על זכויותיהן.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה תנאי יסוד, ואז מוכנים לעשות הסכם הבראה.

מיכאל מלכיאור: פנו אליי גם מראשי הרשת וגם מזכיר הממשלה, ושאלו אותי מה אני חושב על העניין הזה, ואמרתי מה אני חושב על העניין הזה.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, שלי.

שלי יחימוביץ': תודה, אדוני היושב ראש.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להודות על המעורבות שלך.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שעשית הרבה מאמצעים מאחורי הקלעים, לפחות עם עובד יחזקאל וכל מי שאפשר.

שלי יחימוביץ': אבל לא צלח הדבר בידינו, ואני שותפה לפסימיות שהבעת כאן, לצערי, בתחילת הישיבה.

שלי יחימוביץ': אני מאמינה שהדבר הזה ייפתר בסופו של דבר בערכאות משפטיות, לצערי.

שלי יחימוביץ': אני כבר אומרת שאני אשמח להיות שותפה לכל עתירה בעניין כזה- -

מיכאל מלכיאור: זה כולל גם אותי.

שלי יחימוביץ': אני בדרך כלל גם חבר הכנסת מלכיאור וגם אני לא ששים להצטרף לעתירות כיוון שיש לנו הכלים הפרלמנטריים שלנו, אבל יש רגעים מסוימים שמגיעים לאוזלת יד מסוימת של המחוקק, בוודאי בתחום הזה של ענייני עבודה, שמלכתחילה לא אמור להיפתר כאן בוועדה.

שלי יחימוביץ': לכן למען הפרוטוקול ולצורך הדיונים המשפטיים שיתקיימו בעתיד, אני רוצה ברשותך סקירה וממצה של מה שהתרחש עד עכשיו.

שלי יחימוביץ': ב-12 ביולי 2006, לפני שנתיים, כתבתי מכתב לשרת החינוך יולי תמיר, על כך שהגננות אמורות לקבל את אותם תנאים שמקבלים עובדי הוראה אחרים במשרד החינוך.

שלי יחימוביץ': בפועל הן משתכרות פחות, ולוותיקות אף הורידו שנות ותק – מעשה בלתי חוקי בעליל.

שלי יחימוביץ': תשובת שרת החינוך הייתה שבעבר השכר שולם כחוק.

שלי יחימוביץ': בשנים האחרונות רשת הגנים של אגודת ישראל נמצאת בקשיים, היא צוברת חובות, ובמסגרת תוכנית ההבראה אכן הורד הוותק של הגננות ל-12 שנים – "להבנתנו", כתבה שרת החינוך, "בהסכמת הגננות, וזאת כדי שהרשת לא תקרוס".

שלי יחימוביץ': אני מוכרחה להגיד שעניין ההסכמה או אי הסכמה הוא לא רלוונטי בעיניי.

שלי יחימוביץ': אדם גם יכול להסכים לכך שישלמו לו פחות משכר המינימום, ועדיין מי שמשלם פחות משכר המינימום עושה מעשה בלתי חוקי ועובר עברה על חוקי העבודה.

שלי יחימוביץ': על כן הפחתת ותק היא מעשה בלתי חוקי.

שלי יחימוביץ': הגננות האלה לא הפחיתו במקביל גם 12 שנים מגילן לפתע, ונוצרה מציאות חדשה שבה הן לא עבדו 30 שנה, אלא 18 שנים.

שלי יחימוביץ': מדובר במעשה מלאכותי, כפוי, לא חוקי ולא עומד בשום מבחן, ולא מעניין אותי אם הן הסכימו או לא הסכימו.

שלי יחימוביץ': לדעתי, ודאי שהן לא הסכימו.

שלי יחימוביץ': ודאי שאדם לא מסכים לדבר כזה.

קריאות: אף אחת לא הסכימה.

שלי יחימוביץ': הדעת לא מעלה שאדם יסכים למהלך כזה, וגם אם הסכים – עדיין מדובר במעשה לא חוקי.

שלי יחימוביץ': הורדת הוותק הזאת הביאה לפגיעה של 30% בממוצע בשכרן של הגננות.

שלי יחימוביץ': באחת מישיבות הוועדה כאן אמר חבר הכנסת אברהם רביץ שהרשת עמדה בהתחייבויות שלה כלפי תוכנית ההבראה, אבל משרד החינוך לא עמד בה ולא העביר את התקציבים הנדרשים.

שלי יחימוביץ': תוכנית ההבראה הזאת, כיום, שנתיים לאחר שהתחלנו את הדיונים, לא נחתמה, אבל במקביל גנים נסגרו, שכר הופחת וגננות פוטרו.

שלי יחימוביץ': הגננות חברות בהסתדרות מורי אגודת ישראל, אבל לא משתפים אותן במשא ומתן, ואין מי שייצג אותן בפועל באותם דיוני משא ומתן.

שלי יחימוביץ': כל הזמן הזה משרד החינוך אומר שהוא נמצא ממש בעיצומו של משא ומתן על חתימה על תוכנית ההבראה – זה מה ששמענו כל הזמן ממשרד החינוך.

שלי יחימוביץ': עוד נאמר ממשרד החינוך שאי אפשר לדבר עם הגננות, כי אין להן נציגות, ולכן הן לא שותפו במשא ומתן על תוכנית ההבראה.

שלי יחימוביץ': המשא ומתן יכול להיות רק מול הסתדרות מורי אגודת ישראל.

שלי יחימוביץ': משרד החינוך עצמו התעקש שהמשא ומתן יהיה רק מול הסתדרות מורי אגודת ישראל שבהן אין לגננות האלה ייצוג – הן מנועות מלהיות מיוצגות.

שלי יחימוביץ': אנחנו קראנו לשתף את הגננות במשא ומתן ולגונן על זכויותיהן כאן בוועדה הזאת.

שלי יחימוביץ': בספטמבר 2007, בשבוע הראשון של שנת הלימודים, רשת אגודת ישראל הודיעה להורי הילדים בגנים, שבהם עובדות ארבע גננות ששכרן הולן, שהיא לא רואה עצמה אחראית יותר על הגנים.

שלי יחימוביץ': מאז הגנים פועלים בלי ביטוח; ההורים משלמים שכר לימוד, ואת היתר הגננות משלימות מכיסן הפרטי, שזאת בכלל תופעה שאני לא מצליחה להבין אותה.

שלי יחימוביץ': אגב, אני רואה את זה לא רק במקרה של הגננות של רשת הגנים של אגודת ישראל, אלא גם במשפחתונים המפוקחים בידי התמ"ת – גם שם לפעמים הגננות נדרשות, בגלל כל מיני תביעות גחמניות, להוסיף מכיסן הפרטי.

שלי יחימוביץ': נוסף לכך, אף על פי שבדצמבר הרשת שילמה את תוספת הוותק לגננות, היא עדיין לא שילמה לאותן ארבע גננות שאני מזכירה אותן כאן.

שלי יחימוביץ': באפריל 2008 בית הדין האזורי לעבודה החליט שעל הרשת לשלם לארבע הגננות שכר שלא יפחת מ-75% מהמשכורת שהייתה להן ב-2003, משכורת שאז עדיין שולמה בה תוספת הוותק.

שלי יחימוביץ': הרשת מתעלמת מההחלטה הזאת של בית הדין האזורי, ובאופן כללי יש כאן ביזיון מתמשך של החלטות בית משפט.

שלי יחימוביץ': בחודשיים האחרונים נכון להיום, באופן מסתורי חצי מהגננות בארגון הגננות הודיעו שהן כבר לא חברות בארגון.

שלי יחימוביץ': אני מרשה לעצמי לשער שהן פשוט קיבלו טלפונים מאיימים שיבולע להן אם הן יישארו חברות בארגון.

שלי יחימוביץ': תוך חודשיים התכרסם ב-50% מספר הגננות, ואני רואה את זה בחומרה רבה מאוד.

שלי יחימוביץ': זכות ההתאגדות היא מזכויות היסוד, היא חלק מהאמנות הבינלאומיות, היא חלק מהחקיקה בישראל.

שלי יחימוביץ': כאן אנחנו רואים פגיעה קשה, אנושה, אלימה, ולא לגיטימית בזכות ההתאגדות.

שלי יחימוביץ': ב-16 בספטמבר היה פסק דין של בית הדין הארצי לעבודה, ושם נאמר מפורשות מה שאנחנו אומרים כאן, שהסתדרות אגודת ישראל היא לא ארגון עובדים כי היא מפלה אנשים; היא לא דמוקרטית, היא פועלת מטעם הנהלת הרשת, היא לא ארגון עובדים אותנטי, וההצטרפות אליה היא לא וולונטרית.

שלי יחימוביץ': כל הדברים האלה עומדים בסתירה למהות של ארגון עובדים.

שלי יחימוביץ': בית הדין גם קבע שהסתדרות אגודת ישראל היא לא ארגון העובדים היציג של הגננות בגלל הדברים האלה, וגם הכיר בארגון הגננות החרדיות כארגון עובדים, אבל לא הכיר בו כארגון היציג של הגננות.

שלי יחימוביץ': עוד עובדה אחת לסיום: הגננות שמובילות את המאבק לא קיבלו את שכרן מאז ספטמבר 2007.

שלי יחימוביץ': זאת תמונת המצב.

שלי יחימוביץ': מצאתי לנכון לסקר אותה למען הפרוטוקול.

שלי יחימוביץ': אני, כמובן, ארצה שתצא מכאן קריאה מאוד ברורה, אבל ביודענו איפה אנחנו ממוקמים בזמן, ומה כוחנו נכון לרגע זה, לא יהיה מנוס מלפנות לערכאות.

גיטה אלבוים: לא הוכר בכך שהגננות שפוטרו לא קיבלו עדיין שום פיצויים.

מיכאל מלכיאור: נכון.

מיכאל מלכיאור: שלי לא אמרה את כל העוולות.

שלי יחימוביץ': אלה העיקריות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כולנו יודעים את זה, עסקנו בזה כולנו.

מיכאל מלכיאור: נשמע את משרד החינוך, בבקשה.

מיכל חורין: אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

מיכל חורין: אני רוצה לחזור על דבריו של יושב ראש הוועדה שפתח בכך שיש סימפטיה במשרדי הממשלה למצבן של הגננות, ולכן הממשלה בחרה ללוות את הנושא בתוכניות הבראה, ואף על פי שמדובר בעמותה פרטית לחייב את הרשת להיכנס לתוכנית הבראה.

מיכל חורין: אמנם מדובר בהליך שהיה מאוד ארוך ומאוד מורכב - -

מיכאל מלכיאור: אתם עומדים בדיוק לפני סגירת ההסכם.

מיכל חורין: אנחנו נמצאים בישורת האחרונה.

מיכאל מלכיאור: את יודעת כמה זמן אנחנו שומעים את זה?

מיכל חורין: אני מבינה- -

מיכאל מלכיאור: אנחנו כל-כך מנסים לא להיות ציניים פה.

מיכל חורין: פורסמו לאחרונה מבחני תמיכה שהמטרה שלהם- -

יהודית גידלי: מה זה "לאחרונה"?

מיכל חורין: ההודעה להגיש בקשות לתמיכה לחלוקת כספים פורסמה לפני החג.

מיכל חורין: עד יום חמישי האחרון גופים, ובין היתר רשת הגנים של אגודת ישראל, ביקשו להיתמך במבחני התמיכה האלה היו צריכים להגיש בקשות.

מיכל חורין: לא נמצא פה אף נציג של הרשת, אבל בין יתר הגופים גם רשת הגנים הגישה בקשות - -

מיכאל מלכיאור: למה הם לא באו באמת?

יהודית גידלי: זאת שאלה טובה.

יהודית גידלי: תכף ננסה לברר איתם.

יהודית גידלי: הם הוזמנו, אבל לא הגיעו.

קריאה: זה תרגיל ברור.

מיכל חורין: יש תקנה תקציבית שמיועדת לסיוע למוסדות חינוך שנמצאים במצוקה, כדוגמת רשת הגנים של אגודת ישראל.

מיכאל מלכיאור: מה הסעיף התקציבי?

מיכל חורין: כיום זה 23 מיליון שקל.

מיכאל מלכיאור: ב-23 מיליון שקלים תפצו את כל מה שהיה פה?

מיכל חורין: התוכנית לא נועדה לפצות על כל הבעיות שיש ברשת.

מיכאל מלכיאור: אבל אם עושים תוכנית הבראה- -

מיכל חורין: אדוני צודק, זה מצטרף לתוכנית ההבראה שהמטרה שלה היא בעצם- -

מיכאל מלכיאור: אז חייב להיות סעיף בתוכנית ההבראה שכל זכויות העובדים נשמרות.

מיכל חורין: מאחר שתוכנית ההבראה מלווה על-ידי משרדי ממשלה לא ניתן יד לסעיפים- -

מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד לך שלפני מספר חודשים כן היו מוכנים לתת יד לדבר כזה, אבל אני שמח לשמוע שעכשיו לא ייתנו יד.

מיכאל מלכיאור: אבל בכל זאת יש חשבון בסופו של דבר.

מיכאל מלכיאור: אם אני עושה תוכנית הבראה עם גוף, ואני יודע שהגוף הזה נמצא בפשיטת רגל, והוא חייב כסף לזכויות העובדים – אני לא מדבר על שאר הכסף – ויש סעיף בתוכנית שחייבים לתת את כל הזכויות שמגיעות, על-פי חוק, לעובדים– איך חושבים לעשות את זה אם זה לא יבוא מתמיכה של הממשלה בעניין?

מיכל חורין: מכיוון שאנחנו בשלבים האחרונים של המשא ומתן קשה לי לחשוף את הפרטים- -

מיכאל מלכיאור: לא, לא, את יכולה לחשוף פה את הפרטים.

מיכאל מלכיאור: פה את יכולה לחשוף הכול.

מיכל חורין: תוכנית ההבראה כוללת צעדים שיכולים להיות קשים לעובדי הרשת, אבל הם עומדים בדין.

מיכאל מלכיאור: מה זאת אומרת שהם עומדים בדין ויכולים לכלול צעדים קשים?

מיכל חורין: בסקירה נאמר שיש דרישה לרדת מתחת לשכר המינימום - זה לא נכון.

מיכל חורין: מכיוון ששכר מינימום הוא חובה בחוק לא ירדו מתחת לשכר המינימום - -

מיכאל מלכיאור: זה יפה מאוד.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע על איזו סקירה את מדברת- -

מיכל חורין: של חברת הכנסת יחימוביץ'.

שלי יחימוביץ': לא, סליחה.

שלי יחימוביץ': אני נתתי את זה כדוגמה.

שלי יחימוביץ': דיברתי על כך שבאופן חד צדדי הורדו להן מהוותק 12 שנות ותק, ונטען שזה היה בהסכמתן.

שלי יחימוביץ': אני אמרתי שגם אם זה היה בהסכמתן, והבאתי דוגמה מתחום אחר – אם עובד מסכים לקבל למטה משכר המינימום - -

מיכאל מלכיאור: זאת סתם אי הבנה של מה ששלי אמרה.

שלי יחימוביץ': נתתי דוגמה.

שלי יחימוביץ': אמרתי שגם אם עובד יחתום על מסמך שהוא מסכים לקבל פחות משכר המינימום, עדיין לשלם לו פחות משכר המינימום זאת עבירה על חוקי העבודה.

מיכל חורין: נכון.

שלי יחימוביץ': כנ"ל גם הורדת ותק.

מיכל חורין: מה שאני רוצה לומר הוא שהתוכנית אכן כוללת צעדים קשים- -

מיכאל מלכיאור: איזה צעדים?

מיכאל מלכיאור: מאוד חשוב לי לשמוע איזה צעדים.

מיכל חורין: בין היתר יש הורדה לשכר מינימום לתקופה מוגבלת.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, אתם דורשים מהם לא לקבל את הוותק שלהם?

מיכל חורין: לא דיברנו על ותק.

מיכאל מלכיאור: מה זה שכר מינימום?

מיכל חורין: כן, גם ותק.

מיכל חורין: לתקופה מוגבלת.

מיכל חורין: במסגרת התוכנית אנחנו מבקשים את הסכמת הגננות; אנחנו שמחים שהן מאוגדות כבר- -

מיכאל מלכיאור: כמה פגישות היו לכם עם הגננות?

מיכל חורין: עם הגננות לא היו לנו פגישות.

מיכאל מלכיאור: אז למה אתם שמחים שהן מאוגדות אם אתן לא יושבים איתן בכלל?

מיכל חורין: אנחנו מבינים מפסקי הדין שיש להן ייצוג- -

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על מה שאתם מבינים מפסקי הדין; אני שואל כמה פעמים משרד החינוך ישב עם הנציגות של הגננות?

קריאות: אף פעם לא.

מיכאל מלכיאור: אני יודע, אבל אני רוצה שהיא תגיד.

מיכל חורין: אנחנו לא נחתום על הסכם ההבראה עד שלא תהיה הסכמה של כל גננת וגננת.

מיכאל מלכיאור: את אומרת שאתם נמצאת בישורת האחרונה לפני ההסכם; אתם לא ישבתם פעם אחת עם הגננות.

מיכל חורין: אין לנו חובה כזאת.

מיכאל מלכיאור: את בדיוק אמרת שאת שמחה שיש להם ייצוגים, ולא תעשו דבר בלי הסכמתן- -

מיכל חורין: - - -

מיכאל מלכיאור: אבל איך מגיעים לישורת האחרונה בלי שיח פעם אחת?

מיכל חורין: הגננות הן לא צד להסכם.

מיכאל מלכיאור: סליחה, מיכל, את בדיוק אמרת שלא תעשו שום דבר בלי הסכמת הגננות.

מיכאל מלכיאור: אם אני יושב ומנהל משא ומתן, ויש צד אחד שאני לא אעשה שום דבר בלי הסכמתו, אז אני יושב איתם.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדעת מה הן אומרות; איך אני יכול לעשות את זה בלי לשבת איתן?

מיכל חורין: ההסכם שלנו הוא מול הבעלות; הגוף שמקבל רישיונות ממשרד החינוך

מיכאל מלכיאור: אבל עכשיו אמרת שלא תעשו שום דבר – אתם, הממשלה- -

מיכל חורין: נכון.

מיכל חורין: התנאי המקדמי להסכם הוא קבלת הסכמת כל אחת מהגננות.

מיכאל מלכיאור: מה זה "כל אחד"?

מיכאל מלכיאור: את אמרת שאת שמחה שיש התארגנות של הגננות ולא תעשו שום דבר בלי הסכמתן.

מיכל חורין: נכון.

מיכאל מלכיאור: אז את לא חושבת שכדאי לשבת איתן?

מיכל חורין: לא.

מיכל חורין: האחריות היא של הבעלות, עם כל הכבוד.

מיכאל מלכיאור: אז מה זאת אומרת שלא תעשו בלי הסכמתן?

מיכל חורין: שעד שלא נקבל חתימה של כל אחת מהגננות דרך הרשת- -

מיכאל מלכיאור: אז את לא מתייחסת להתארגנות.

מיכל חורין: לפני שעובדת חותמת או לא חותמת זכאית לייעוץ- -

קריאה: - - -

ענת שני: אני חייבת להגיד משהו.

ענת שני: דווקא מיכל עזרה לנו עד כה לקבל משכורות, אז אני קודם כול רוצה להגיד תודה.

ענת שני: הגוף שהגננות הקימו קיבל הכרה מבית הדין הארצי.

ענת שני: זה נכון שהוא לא גוף יציג.

ענת שני: יש קושי גדול מאוד להפוך אותו לארגון יציג מכיוון שהגננות מקבלות איומים בלי הפסקה מהרשת.

ענת שני: אבל הוא עדיין גוף שיש לו משקל ומשמעות ומאגד בתוכו עשרות גננות אף על פי שחלק עזבו, ובוודאי הוא מטפל בכל המפוטרות.

ענת שני: זה הגוף היחיד שנותן איזשהו פה לגננות.

ענת שני: אתם הולכים לפגוע בצורה דרסטית בזכויות של הגננות.

ענת שני: יש לכם חובה לשבת איתן לפחות במשא ומתן.

ענת שני: אולי אין להן מעמד חוקי לחתום על הסכם, אבל הן הנציגות הנבחרת, בוודאי לצורך הסכסוך הספציפי.

מיכאל מלכיאור: זה מה שאמרתי להם.

ענת שני: יש גם חוק יישוב סכסוכי עבודה שמדבר על נציגות נבחרת לצורך סכסוך.

ענת שני: ואם יש ארגון יציג צריך לשבת עם הנציגות הנבחרת.

מיכל חורין: עם כל הכבוד, אנחנו לא המעסיק של הגננות.

ענת שני: אבל אתם צריכים לשתף אותן כדי שהן תבענה עמדה.

ענת שני: הרי הן אלה שנפגעות; זה לא רלוונטי לשאלה- - -

מיכל חורין: אני לא מסכימה, אנחנו לא המעסיק של הגננות.

ענת שני: אנחנו פשוט נלך לבג"ץ.

מיכאל מלכיאור: כשאת אומרת "בלי הסכמתן" את לא מתכוונת לגוף הזה שיושב פה, את מתכוונת לכל אחת ואחת.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, את לא רוצה בכלל שיח עם ההתאחדות של הגננות.

מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה לקבל אישור.

מיכאל מלכיאור: אז האמירה שאת שמחה שיש התאגדות כזאת ושזה מאוד מקדם את העניין, זאת אמירה ריקה מתוכן לגמרי.

מיכאל מלכיאור: שנית, את עומדת לחתום על הסכם חסר תקדים בשוק העבודה הישראלי שיפגע בכל הזכויות של העובדים – כל הוותק, גם בפנסיה, אני מניח.

מיכל חורין: אני מדברת על תקופה מוגבלת.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדעת כמה זמן זה תקופה מוגבלת?

מיכל חורין: כרגע ההסכם הוא לשלוש שנים.

מיכל חורין: אבל אני רוצה להגיד שמהצד השני האלטרנטיבה היא קריסה מוחלטת של הרשת, פיטורים ללא פיצויים של גננות- -

מיכאל מלכיאור: האלטרנטיבה היא שהממשלה תעשה מה שהיא מחויבת לעשות.

מיכל חורין: וזה?

מיכאל מלכיאור: וזה לקחת אחריות על מעשיה ומחדליה במשך כל השנים – גם אם אבישי לא אוהב את זה.

מיכאל מלכיאור: הממשלה נתנה את ידה אף על פי שהיא ידע בדיוק מה הולך שם.

מיכאל מלכיאור: היא נתנה ידה לכל מה שהתפתח שם, ולכן היא חייבת לשלם.

מיכאל מלכיאור: לא יעזור שום דבר.

מיכל חורין: עם כל הכבוד, מדובר בעמותה פרטית שפועלת- -

מיכאל מלכיאור: שפועלת בפיקוח משרד החינוך, ושכל הזמן משרד החינוך המשיך והמשיך את הפארסה הזאת וידע שלא מפרישים שם את הכסף למה שצריכים להפריש.

מיכאל מלכיאור: לכן מאחר שזה פיקוח של משרד החינוך, אז האחריות נופלת עליכם.

מיכל חורין: בשלב הזה משרד החינוך ומשרד האוצר מקצים 23 מיליון שקל.

מיכאל מלכיאור: כן, זה "המון".

מיכל חורין: הכסף הזה נועד לפיצויי הפיטורין שלא שולמו- -

מיכאל מלכיאור: מה הסכום שהיו צריכים לשלם אם היו צריכים לתת לעובדים את הזכויות שלהם?

מיכל חורין: השאלה אמורה להיות מכוונת לרשת.

מיכל חורין: אני באמת מצטערת, אני לא יודעת- -

מיכאל מלכיאור: את יושבת במשא ומתן, את צריכה לדעת מה הנתונים.

מיכאל מלכיאור: אני שואל כמה כסף היה צריך כדי לתת לעובדים את הזכויות שלהם, על-פי חוק, לא על-פי רצון של אדם כזה או אחר.

מיכאל מלכיאור: מי שנמצא יחד איתך יכול להוסיף, את לא חייבת לדעת הכול בעל-פה.

מיכל חורין: ברור שלא, אבל המעסיק של העובדות אמור לדעת.

מיכאל מלכיאור: המעסיקים בחרו לא להגיע לפה, ואני מבין למה.

מיכאל מלכיאור: הכתובת שלנו היא ממשלת ישראל.

מיכאל מלכיאור: המעסיק במקרה הזה הוא גוף שמוכר על-ידי הממשלה.

מיכאל מלכיאור: אבישי, זה לא יעזור, גם אם זה גוף פרטי זה גוף שמוכר ומפוקח על-ידי הממשלה.

מיכאל מלכיאור: אתה בטח קראת גם את הדוח של מבקר המדינה בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: זאת אחריותה של הממשלה, ולא יעזור שום דבר.

מיכאל מלכיאור: הגוף הזה חטא ופשע, בסדר; אנשים שהיו אחראים לזה כבר אינם – הם התפטרו או מתו – הם לא נמצאים היום.

מיכאל מלכיאור: אין להם מאין לקחת את הכסף הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מתפלא על ממשלת ישראל שמוכנה לעשות הסדר כזה, ואני מאוד רוצה לשמוע מה משרד המשפטים אומר על זה.

מיכאל מלכיאור: הרי בסופו של דבר זה כמו לשים את הסכין על צווארה של כל גננת ולומר לה, או את מפוטרת או את צריכה לחתום שאת מוותרת על כל הזכויות על פי דין.

מיכאל מלכיאור: זה מה שעושים עכשיו לגננות הללו לכן אני מאוד רוצה לשמוע מה אומר משרד המשפטים על זה.

אבישי פדהצור: אני רוצה להעיר מספר נקודות.

אבישי פדהצור: קודם כול, נקודה שמאוד קל להתעלם ממנה, אבל אי אפשר להתעלם ממנה, היא שמדובר בגוף שאף שהוא מפוקח על-ידי המדינה הוא לא המדינה.

אבישי פדהצור: אז נורא קל לנו לעשות את ההיקש ואת הקשר הישיר בינם לבין המדינה שעה שמעמדן המשפטי הוא כמעמדו של כל גוף אחר שפועל בספירה- - - .

אבישי פדהצור: אלמלא הקונסטלציה הפוליטית הייתה קיימת לאורך השנים והייתה קיימת היום, הגוף הזה, כנראה, היה חדל להתקיים כמו כל גוף פרטי אחר שהיה נקלע למצוקה.

אבישי פדהצור: כאשר אנו נתקלים בגוף כזה שנמצא במצוקה, הממשלה יכולה להגיד שזה גוף פרטי, והיא לא נכנסת לזה מטעמים כאלה ואחרים, או שהיא יכולה לומר שזה גוף שיש לו אינטרס מסוים, וכפוף לדינים שחלים עליה כממשלה היא תפעל לנסות להחיות, לשקם או לקיים את הגוף הזה כי יש אינטרס ציבורי כזה או אחר.

אבישי פדהצור: זאת לא החלטה טריוויאלית, אבל בהינתן המסות וההיקף הציבורי של פעילות הגוף הזה ניתן להתקדם לכיוון המהלך הזה.

אבישי פדהצור: כמו כל דבר בחיים, אין יש מאין.

אבישי פדהצור: משמע, האלטרנטיבות הן כדלקמן: או שגוף הזה יחדל להתקיים; אני לא מדבר על שאלות פוליטיות, אלא מבחינה עובדתית ומשפטית.

אבישי פדהצור: ילכו לפירוק, תהיינה תביעות של העובדים ושל הספקים כנגד הגוף, ימנו או לא ימנו כונס נכסים או מפרק, יקבצו את הנכסים, יעשו חלוקה שלהם, ייתנו לכל אחד את זכויותיו, כמובן, כפוף לדיני עבודה שאני לא בקי בהם –קדימויות יש לעובדים, אם אני לא טועה, מקופת הפירוק ביחס לזכויות שיוקנו להם, וכדומה.

אבישי פדהצור: זאת אלטרנטיבה אחת.

אבישי פדהצור: אני לא מתייחס להיתכנות הפוליטית שם, אלא להיתכנות המשפטית והעובדתית, והיא קיימת.

אבישי פדהצור: ההיתכנות האחרת היא הסכם הבראה.

אבישי פדהצור: הסכם הבראה משמעותו לקחת את השכיב מרע ולקיים אותו ולקיים את כל מי שחוסים תחתיו – עובדים, ספקים וכיוצא באלה.

אבישי פדהצור: כמו שאמרנו קודם – אין יש מאין.

אבישי פדהצור: משמע, בהסכם הבראה שכזה כל אחד צריך לשלם את המחיר שלו – לא בסוגריים, אלא מקף עם דגש – כפוף לדינים הרלוונטיים.

אבישי פדהצור: משמע, אם אני מבין נכון, אי פגיעה בזכויות מוקנות, על-פי דין, אגב משא ומתן על רכיבים שהם כן נזילים, לפי דיני העבודה, בכל הקשור ליחסי עבודה.

אבישי פדהצור: אם העלויות השוטפות של הקיום הן X, ואנחנו יכולים להקצות לזה רק Y שהוא קטן מ-X, צריך כפוף לדין לגשר על הפער בין השניים.

אבישי פדהצור: חברת הכנסת יחימוביץ' אמרה בצדק שיש דברים שאי אפשר להסכים עליהם- -

מיכאל מלכיאור: אבל אתם חושבים שאפשר.

אבישי פדהצור: אדוני, מטעמים מקצועיים לא נשטחו פה כל פרטי המשא ומתן של הסכם ההבראה; לא נשטחו כל הסעיפים ותת הסעיפים שיש בו – ויש בו כ-50 סעיפים ותת סעיפים שכל אחד קשור לשני.

אבישי פדהצור: למזלי, אני לא מעורב בכל השלבים שלו, אבל אני בטוח שכאבי הראש שחווים חבריי ממשרד החינוך וממשרד האוצר בהקשר הזה גדולים משלי.

אבישי פדהצור: כל עוד לא הגיעו לשורה התחתונה של ההסכם הזה– ועדיין לא קיבלנו את אישורנו ואת הסכמתנו לכלום, יש עכשיו מהלכים שנרקמים – ההנחה שלי היא שההסכם הזה יהיה כדין.

משה גפני: לא הבנתי, עדיין אין טיוטה של תוכנית הבראה?

אבישי פדהצור: דובר על הסכם חתום, משהו סופי ומוגמר.

אבישי פדהצור: עדיין אין מסמך חתום, סופי ומוגמר.

אבישי פדהצור: טיוטות יש.

משה גפני: אני כל כך מקנא בך שאתה יודע להציג את זה יפה.

משה גפני: הרי כבר חודש צריך היה להביא לישיבת הממשלה תוכנית הבראה.

משה גפני: למה היא לא הגיעה?

משה גפני: הרי כבר פורסמו הקריטריונים בעיתונים.

משה גפני: למה עד לרגע זה אין במזכירות הממשלה תוכנית הבראה?

אבישי פדהצור: קודם כול, אני לא יודע על מה זה מבוסס- -

משה גפני: אתה לא יודע, אבל אני יודע.

אבישי פדהצור: אז אני שואל, אולי אדוני יאיר את עיניי.

משה גפני: אז אני יודע.

משה גפני: יש תוכנית הבראה שהייתה צריכה לבוא לממשלה לפני חודש, מה אתם עושים פה הצגות?

אבישי פדהצור: אדוני לא צריך לצעוק ולכעוס עליי.

משה גפני: לא עליך, אתה יודע שאני אוהב אותך.

משה גפני: לא זה הנושא.

משה גפני: אתה מציג את זה כל-כך יפה, שהכול בסדר – למה בישיבות הממשלה האחרונות לא הובאה לאישור תוכנית ההבראה?

משה גפני: מי עיכב את זה?

נחמיה קינד: תוכנית ההבראה לא הייתה צריכה להגיע לישיבת הממשלה; תוכנית ההבראה הייתה צריכה להידון בין משרד החינוך לרשת, והיא אכן נדונה.

נחמיה קינד: כידוע לך, מבחן התמיכה, כפי שהסבירה מיכל, פורסם והבקשות הוגשו.

נחמיה קינד: רק בסוף השבוע התקבלו כל הבקשות, והן ייבדקו ויעלו בוועדת תמיכות.

נחמיה קינד: ככל שיימצא שהרשת היא זו שתהיה הזכאית היחידה - -

משה גפני: זה לא מגיע לישיבת ממשלה?

נחמיה קינד: התוכנית עצמה לא צריכה לעלות להחלטת ממשלה- -

משה גפני: אז למה אני עובד חודש כמו מטומטם?

משה גפני: למה אני צריך לדבר עם מזכיר הממשלה ואפילו עם ראש הממשלה ועם שרת החינוך?

משה גפני: ומנכ"לית משרד החינוך אומרת לי אתמול שהיא עובדת על זה, וכנראה, בעזרת השם זה יבוא השבוע לישיבת ממשלה.

משה גפני: תגיד לי, אתם ממשלה שלא יודעת מה אתם עושים?

משה גפני: אתה עושה דבר אחד, הוא עושה דבר אחר, השלישי עושה לא יודע מה, ואתם מציגים פה לכולם שאתם דואגים לגננות, ואנחנו לא?

משה גפני: אתה יודע, אפשר להתפלץ.

משה גפני: אני חבר כנסת הרבה זמן, והרבה פעמים אני מתעצבן, אבל בנושא של רשת הגנים זה מגיע לשיאים בלתי נודעים.

משה גפני: אתם לא דורשים לפגוע בשכרן של הגננות, אתם תובעים שהכול ייעשה על-פי דין- -

מיכאל מלכיאור: זה לא נכון, הם דורשים לפגוע.

משה גפני: הם דורשים?

משה גפני: קודם אמרת- -

מיכאל מלכיאור: אתה לא היית פה.

משה גפני: בגללך לא הייתי, הייתי צריך לדון בחוק שלך.

מיכאל מלכיאור: אתה מוכן ככה להקריב את הגננות?

משה גפני: אתה ניצחת אותי, הם לא.

מיכאל מלכיאור: עובדה שאני לא ישבתי שם, אני ישבתי פה.

משה גפני: מכיוון שידעת שהיועצת המשפטית תעשה לך את העבודה.

משה גפני: אני באמת לא מבין עכשיו שום דבר.

משה גפני: אני אתקשר עכשיו למנכ"לית משרד החינוך, ואני אגיד לה שנאמר היום בוועדת החינוך שלא צריך ישיבת ממשלה.

נחמיה קינד: זה לא מה שנאמר.

נחמיה קינד: נאמר שצריך החלטת ממשלה.

נחמיה קינד: בהחלטת הממשלה לא צריך להביא את תוכנית העבודה- -

מיכאל מלכיאור: לפני רגע אמרת שלא צריך את החלטת הממשלה.

נחמיה קינד: אם תיתנו לי להשלים את המשפט, אולי דבריי יובנו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין, משרד המשפטים מסכים לתוכנית הבראה שבה הגננות מוותרות על כל זכויותיהן.

אבישי פדהצור: אני אמרתי כזה דבר?

מיכאל מלכיאור: אני שאלתי שאלה.

אבישי פדהצור: התשובה היא לא.

אבישי פדהצור: אני לא צריך לחזור שוב על דברים- -

מיכאל מלכיאור: אבישי, אתה יודע תמיד להתקומם על דברים שאתה לא מסכים איתם.

אבישי פדהצור: אם הייתי מסכים לא הייתי מתקומם עליהם.

מיכאל מלכיאור: ברור.

מיכאל מלכיאור: אבל לא כל אחד מתקומם באותה מידה.

מיכאל מלכיאור: כשמיכל הציגה קודם את תוכנית ההבראה היא אמרה שכחלק מתוכנית ההבראה אנחנו ניקח את כל זכויותיהן של הגננות.

מיכאל מלכיאור: אני לא ראיתי שאתה אמרת שלזה ודאי שלא תיתנו את ידכם.

אבישי פדהצור: כי אני משתדל לשמוע את מה שנאמר עד הסוף, ולא לקפוץ באמצע הנשימה.

מיכאל מלכיאור: שמעת עד הסוף, ועכשיו אני שואל אותך, האם תיתנו ידכם לדבר הזה?

אבישי פדהצור: יש בתחום יחסי העבודה זכויות שהן בנות משא ומתן, וזכויות שאינן בנות משא ומתן.

אבישי פדהצור: זכויות שאינן בנות משא ומתן, קרי כאלה שהחוק מגן עליהן ולא מאפשר לעובד – אף בהסכמתו – לוותר עליהן, כדוגמת שכר מינימום – דברים כאלה לא יעברו.

אבישי פדהצור: כך קובע הדין – אולי רוצים, אבל אין מה לעשות – ייקוב הדין את ההר.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, על ותק, על פיצויים ועל זכויות סוציאליות אחרות – מותר לוותר.

אבישי פדהצור: נוכח העובדה שאין לי מומחיות גדולה עד כדי כך בדיני עבודה כדי לומר אלו רכיבים הם בני ויתור או לא, הדבר הזה יידון ויאושר על-ידי אנשי המקצוע ככל שיהיה צורך.

אבישי פדהצור: בקורס בסיסי בלימודי המשפטים למדתי שאי אפשר לוותר על שכר מינימום.

אבישי פדהצור: השאלה האם אפשר לוותר או לא לוותר על רכיבים אחרים - -

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, בישורת האחרונה של המשא ומתן שקיים כבר שלוש שנים עוד לא דיברו איתך.

מיכאל מלכיאור: משרד המשפטים עוד לא בדק איפה זה עומד.

מיכאל מלכיאור: זה דבר חדש.

אבישי פדהצור: עם כל הכבוד, קודם כול צריך לגבש את גוף ההסכם בשביל לבדוק אחר כך כל הסדר בו.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: קיבלתי הבטחה כל-כך הרבה פעמים שהדבר הזה ייסגר.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו החלטה שחייבים לסגור את זה תוך שישה שבועות, ואתה עוד יושב פה בדיוק במעמד שהיית בו בישיבה הקודמת ובישיבות הקודמות ולפני שנתיים: אתה לא יודע עדיין, אתה צריך לבדוק.

מיכאל מלכיאור: לא התחילו לדבר איתך אם זה חוקי או לא חוקי.

אבישי פדהצור: משרד המשפטים לא אמור לאשר הסכם מקצועי שנערך בידי משרד החינוך ומשרד האוצר, עם כל הכבוד.

אבישי פדהצור: יש פה אחריות קולקטיבית ממשלתית, הפעולה היא פעולה ממשלתית.

אבישי פדהצור: הביקורת של הכנסת ושל בתי המשפט במידת הצורך על הממשלה היא קולקטיבית.

אבישי פדהצור: אפשר לעשות "הפרד ומשול", אפשר הכול, אבל לא נעשה "הפרד ומשול" בין משרדי הממשלה בשביל לנגח אותם זה בזה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

דליה רוט: אני מהסתדרות המורים.

דליה רוט: מה שמיכל אמרה זה פגיעה אנושה בזכויות העובד.

מיכאל מלכיאור: זה ברור.

מיכאל מלכיאור: דליה רוט: הורדה לשכר מינימום זה להוריד להן את כל מה שהיה להן עם השלכות לפנסיה העתידית וכדומה.

מיכאל מלכיאור: יושבות פה גננות שלא רק שמדברים על הורדה לשכר מינימום לגביהן, אלא כדאי שיידעו מי שיושבים סביב השולחן, שיש גננות שעל סמך הפנייה שלהן לענת ואלינו בהסתדרות המורים שילמו מחיר אישי ופוטרו מעבודתן.

מיכאל מלכיאור: הן מפרנסות יחידות- -

מיכאל מלכיאור: רשת הגנים של אגודת ישראל מתנכלת אליהן, לא נותנת להן שכר מאז תחילת השנה הקודמת.

ענת שני: אנחנו עדיין בהליכי הוצאה לפועל.

דליה רוט: מדובר בחינוך מוכר שאינו רשמי תחת פיקוח של משרד החינוך, ולנו – משרד החינוך – אסור לתת לזה יד.

דליה רוט: עד היום לא יכולנו להתערב כי הגננות האלה לא היו חברות הסתדרות המורים.

דליה רוט: לפי פסק הדין האחרון, הן סוברניות לבחור כל גוף שייצג אותן.

דליה רוט: במקרה דנן המעסיק לא מוכן להעביר עבורן כסף, אז כל גננת שרוצה להצטרף בתנאי שהיא מתחייבת לשמור על זכות השביתה שהוא אחד מהכלים החשובים ביותר של איגוד מקצועי, ויש באפשרותה לחתום על הוראת קבע ולהיכנס כחברה להסתדרות המורים.

דליה רוט: כשהיא תהיה חברה בהסתדרות המורים - - -

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: נשמע את הגננות ואת חבר הכנסת גפני.

ענת שני: אני רוצה להגיב לדברים של משרד החינוך.

ענת שני: מכיוון שאתם לא רוצים לשתף את הגננות במשא ומתן אף על פי שזה בניגוד לחוק, כמו גם הפחתת הזכויות שהיא בניגוד לתקנות חוק חינוך ממלכתי (מוסדות מוכרים) שגם הוא חל על הרשת וגם על משרד החינוך כגוף ממשלתי - -

מיכאל מלכיאור: הם עדיין לא הגיעו לבדיקה.

מיכאל מלכיאור: ענת שני: אני יודעת.

מיכאל מלכיאור: אז אני מעדכנת כי אני דווקא מתמחה בדיני עבודה, אז אולי אני אעזור כאן.

מיכאל מלכיאור: אני מבקשת לקבל טיוטה של תוכנית ההבראה.

מיכאל מלכיאור: אם אתם לא מוכנים לשבת עם הגננות שלפחות הן יוכלו לקבל העתק של תוכנית ההבראה כדי שהן תוכלנה להעביר הערות בכתב.

מיכאל מלכיאור: זה הדבר הבסיסי ביותר שצריך להיעשות לפני חתימה.

מיכאל מלכיאור: אני מבקשת שזה ייעשה מהר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נדרוש יותר מכך; אנחנו נדרוש שיכניסו אותן למשא ומתן, לא רק שיקבלו העתק של הדברים.

משה גפני: אני מתנצל שאיחרתי.

משה גפני: הייתי פה בהתחלה, אבל נאלצתי לעלות ליושב ראש הכנסת.

משה גפני: אני מרגיש רע מאוד עם הסיפור של רשת הגנים, אני אומר את זה בכל החברות.

משה גפני: יש ממשלה אחת.

משה גפני: אין פקיד, יועץ או יועצת משפטית במשרד כזה או אחר – הממשלה צריכה לפעול יחד.

משה גפני: רשת הגנים צוברת עכשיו גירעון.

משה גפני: היא צוברת גירעון מכיוון שלכל הגנים שלה אין רישיון עכשיו, כי כך הייתה ההחלטה של היועצת המשפטית של משרד החינוך.

מיכל חורין: סליחה, זה לגמרי לא מדויק.

משה גפני: עם היתרי הבנייה זה הסתדר?

מיכל חורין: סליחה, כבר מתחילת ספטמבר יש מתווה שאני מניחה שהרשת תוכל לעמוד בו.

משה גפני: אבל בינתיים אין רישיון; בינתיים אני צריך להתקשר אליכם כדי שלבקש שישלמו משכורות לגננות.

משה גפני: אלא אם כן הבוקר יש חידושים.

משה גפני: היא ירדה מהתביעה הזאת?

ענת שני: חבר הכנסת גפני, למה אתה לא דואג לגננות שהקימו את הארגון שתקבלנה שכר?

משה גפני: אני מוכן לעשות שאלות ותשובות, אבל בינתיים אני דואג לכך שהממשלה תיתן כסף, מכיוון שאנחנו יכולים לדאוג לכול, והכול יקרוס, ואף אחד לא יישא באחריות, אין מנכ"ל לרשת.

קריאה: אבל ממשלה תעזור לרשת שלא תקנה רהיטים?

קריאה: ואז הם יהיו בשקיעה של חובות עוד יותר.

קריאה: למה הם ריהטו גנים?

משה גפני: לא, לא, בסדר.

קריאות: - - -

מיכאל מלכיאור: אנחנו יושבים פה עם הרבה כאב.

מיכאל מלכיאור: לא תמיד אני וחבר כנסת גפני מסכימים, אבל חוץ מאתנו, הוא חבר הכנסת שבאמת לחם כדי להגיע להסדר.

מיכאל מלכיאור: לכן לפחות ראוי לשמוע אותו בכבוד.

משה גפני: אני מבין את הכאב של הגננות, אני איתן בעניין הזה, אני חושב שהן צודקות.

משה גפני: אין דיון לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני רק רוצה שנדע שהגירעון הזה קרה כשאני לא הכרתי בכלל את כל העניין, לפני 7 שנים.

משה גפני: הגירעון הזה איננו באשמת מישהו שעכשיו נמצא כאן.

משה גפני: זה סיפור ארוך- -

מיכאל מלכיאור: אמרתי את זה כבר לפני כן.

מיכאל מלכיאור: אף על פי שאני מוכרח להגיד שאני מופתע שאף אחד ברשת לא ראה לנכון להגיע לישיבה הזאת.

משה גפני: אני ביקשתי מהעוזר שלי לבדוק.

משה גפני: אמרו לי את זה לפני חצי שעה.

משה גפני: אני לא בטוח שהם יודעים מזה.

משה גפני: אחד לא יכול היה לבוא מסיבה אישית, אבל השני כן היה אמור לבוא.

משה גפני: גבירותיי הגננות, אני לא רשת הגנים, ואני אפילו לא חבר בוועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: אתה חבר כבוד.

משה גפני: חבר כבוד, כן.

משה גפני: אני הייתי מוותר על הכבוד ושישלמו להן את המשכורות ואת התנאים שלהן.

מיכאל מלכיאור: בשביל זה אנחנו יושבים פה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: ובאמת בעניין הזה אתה עושה עבודה עקבית וטובה, ובאמת אתה אחד היחידים שדואג להן.

משה גפני: הממשלה לא יכולה להמשיך להגיד שהרשת לא עושה את מה שצריך לעשות.

משה גפני: מה זה, היא לא עושה את מה שצריך לעשות?

משה גפני: אתם, הממשלה, מתנכלים לה כל הזמן עם כל מיני טיעוני סרק.

משה גפני: ישבתי אצל שרת החינוך עם היועצת המשפטית של משרד החינוך, ושאלתי אותה למה היא מבקשת אישורי בנייה, זה משהו חדש.

משה גפני: אז היא אמרה, מה זאת אומרת, משרד הפנים צריך לתת אישורי בנייה לכל דבר: לכל מוסד, לכל בניין.

משה גפני: שאלתי אותה למה היא לא מבקשת את זה מהחינוך הממלכתי, הרי זה כבר לא חוק פיקוח.

משה גפני: אז היא ענתה לי, ואני מצטט: "בגלל שהחינוך הממלכתי עובר עבירות, גם אתם צריכים לעבור עבירות?".

משה גפני: זאת הייתה התשובה אצל שרת החינוך, וחלק מכם ישב שם, נדמה לי.

מיכאל מלכיאור: זאת לא הסוגיה.

מיכאל מלכיאור: זאת סוגיה שעלתה הרבה פעמים.

מיכאל מלכיאור: אני לא בטוח במה שאני אומר עכשיו, אבל נדמה לי שגם הגיעו להסדר שגם מי שאין לו- -

משה גפני: לא הגיעו לשום הסדר.

משה גפני: כלום.

משה גפני: היה שלב שהיה מדובר.

משה גפני: יש חוזר של היועצת המשפטית, ואין הסדר.

משה גפני: בינתיים הגננות – לא רק ברשת הגנים, אלא בכל הארץ – החרדיות לא מקבלות משכורות בגלל ההוראה הזאת.

משה גפני: זאת המציאות.

מיכאל מלכיאור: גם לא מקדמות?

משה גפני: נדמה לי שקיבלו מקדמה בערב סוכות.

מיכאל מלכיאור: לפי מה ששמעתי, משלמים - - -

משה גפני: לא קיבלו משכורות.

משה גפני: פשוט לא ייאמן.

משה גפני: הרי אם זה לא היה במגזר החרדי כל מהדורות החדשות היו נפתחות עם זה.

ענת שני: בסדר, אבל הרשת היא לא צדיקה גמורה.

משה גפני: בשביל מה את צריכה להגיד לי את זה?

משה גפני: אני אמרתי שהרשת היא צדיקה?

משה גפני: את לא עוזרת לי.

משה גפני: תאמיני לי, הכוונה של שנינו היא אותו דבר.

משה גפני: את חושבת שאם תגידי שהרשת היא לא צדיקה, זה יועיל לי למשהו?

ענת שני: איך אתה עוזר לי להכניס את הגננות למשא ומתן?

משה גפני: עם כל הכבוד לך שאת רוצה להיכנס למשא ומתן, ואני בעד- -

ענת שני: זה לא אני אגב, זה הגננות.

ענת שני: אני ממש לא רלוונטית.

משה גפני: בשביל מה זה?

משה גפני: אני צד בעניין?

משה גפני: אני אומר לך שאת יכולה להיכנס למשא ומתן, ויכולים לעשות תוכנית הבראה, והכול מצוין, ויום אחד תקומי ותראי שאין עם מי לדבר.

משה גפני: המדינה לא נושאת באחריות, והרשת לא קיימת.

משה גפני: הרי אם אני לא מנשים אותה עכשיו, אף אחד לא רוצה להמשיך שם.

משה גפני: לא שלא יהיו זכויות, לא תהיה משכורת.

משה גפני: אף אחד לא יישא באחריות, הם יגידו שזה לא אחריותם.

ענת שני: נגיש בג"ץ נגדם.

משה גפני: אני נלחם על כך שהמערכת תעבוד; שיוכלו להגיע לתוכנית הבראה, שיוכלו לשלם להם את הזכויות שלהם.

משה גפני: אז מה את אומרת לי שאת תייצגי אותם?

משה גפני: מה את מדברת איתי על קטע כזה קטן?

ענת שני: אני ממש לא מדברת על עצמי.

מיכאל מלכיאור: גם אני.

מיכאל מלכיאור: הרי סיכמנו כבר שאת לא מדברת על עצמך.

ענת שני: אבל אני צריכה את העזרה שלך.

משה גפני: אבל סיכמנו כבר.

משה גפני: נפגשנו ואמרנו שאת לא מדברת על עצמך, אלא על הגננות.

משה גפני: אבל תעזרי לי במאבק שלי עם כל העניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אם אתם רוצים פגישה ביניכם- -

משה גפני: נפגשנו כבר.

מיכאל מלכיאור: אז תיפגשו שוב, אבל זאת לא שיחה ביניכם.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אז אם אפשר לא להפריע לי.

ענת שני: אני מתנצלת, אבל אני - - -

מיכאל מלכיאור: אבל כל הזמן את עושה את זה.

ענת שני: אני מתנצלת.

מיכאל מלכיאור: תודה.

משה גפני: מותר לי, היא עורכת דין, אני לא.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת גפני, היה גם מדי פעם שאתה נכנסת לדברים של אחרים.

משה גפני: זה היה מכיוון שאני לא אדם נאור, אני מפריע לשני.

מיכאל מלכיאור: זה קרה גם אם אתה לא עורך דין.

משה גפני: מה שנכון, נכון.

משה גפני: על כל פנים, אם דבריכם כנים, והממשלה באמת רוצה לעזור, בואו נקצר הליכים.

משה גפני: הרי יש לנו המון בעיות גם בתוכנית ההבראה.

משה גפני: אני בעד לתת לגננות, זה בסדר גמור, מבחינתי שום דבר אסור להסתיר.

משה גפני: אני מבקש מכם שתקצרו תהליכים.

משה גפני: אני לא מבין למה את החלטת הממשלה אי אפשר היה להביא כבר.

משה גפני: הרי פרסמתם את הקריטריונים בעיתונות; את האישור בממשלה אפשר היה להביא כבר לפני כמה שבועות.

מיכל חורין: נחמיה לא הספיק להגיד שזה יגיע למזכירות הממשלה ביום רביעי הקרוב, ויעלה דיון- -

משה גפני: בעזרת השם.

משה גפני: מכיוון שלחצתי.

מיכל חורין: לא.

משה גפני: מה, "לא"?

משה גפני: במשרד החינוך לא ידעו מזה בכלל.

משה גפני: את יודעת מה, את צודקת, זה לא בגלל ההתערבות שלי- -

מיכל חורין: אלה לוחות הזמנים של המחלקה- - -

משה גפני: אני מתנצל, לוחות הזמנים לא מעניינים אותם.

משה גפני: הם נמצאים במצוקה; אנחנו כולנו מקבלים משכורת ב-1 בחודש עם כל התנאים הנלווים.

מיכאל מלכיאור: מה מגיע לישיבת הממשלה לאישור?

משה גפני: לישיבת הממשלה מגיע אישור עקרוני של תוכנית ההבראה.

מיכל חורין: לא.

מיכל חורין: מגיעה החלטת ממשלה שקובעת שלמדינה יש אינטרס בהמשך קיומה של הרשת.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: אני לא למדתי משפטים, אני לא יודע איך לנסח את זה.

משה גפני: מגיע שלב מאוד חשוב של החלטת ממשלה שלהערכתי, אפשר היה להביא אותו לישיבת הממשלה קודם, אבל אם הוא מגיע ביום רביעי לסדר היום של הממשלה- -

מיכאל מלכיאור: אפשר היה להביא לפני שנה.

משה גפני: לפני שנה הם אמרו "משא ומתן", אבל לפני חודש כבר לא היה משא ומתן.

משה גפני: נגמר המשא ומתן; כשאני לא יודע עוד מה יהיו התוצאות של כל העניין הזה.

משה גפני: אבל אני אומר לך, ותאמין לי, אני משקר רק בימים מסוימים בשבוע, לא ביום שני – לא ידעו במזכירות הממשלה ובמשרד החינוך – מי שאמור להביא את זה לישיבת הממשלה – לא ידעו כלום בשבועיים האחרונים.

משה גפני: אני עשיתי שתדלנות ופרוטקציה גלותית להביא את זה לישיבת הממשלה.

משה גפני: אז אני שמח שזה מגיע ביום רביעי.

משה גפני: אמר לי אתמול יואב, העוזר של המנכ"לית, שבעזרת השם עושים מאמץ להביא את זה ביום רביעי לסדר היום בממשלה.

משה גפני: האמינו לי, מכיוון שאני בגלות אני מודה לכם.

קריאה: איזה יום רביעי?

משה גפני: יום רביעי הזה.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שזה מגיע ביום ראשון.

משה גפני: זה מגיע ביום ראשון לישיבת ממשלה, וכדי להכניס את זה לסדר היום זה יום רביעי.

מיכאל מלכיאור: ביום רביעי סוגרים את סדר היום.

משה גפני: גם כשישבנו עם המנכ"לית דובר על כך שלרשת הגנים יינתן מעמד מיוחד בהיתרי הבנייה מכיוון שהולכים לתוכנית הבראה.

משה גפני: אז אין לזה השלכת רוחב.

משה גפני: למה?

משה גפני: איך אתם מבלבלים אותי כשאתם מנענעים בראש.

משה גפני: אחרי זה אתם תגידו, שזה לא נכון שאמרתם "לא".

משה גפני: זה היה אצל המנכ"לית, נכון או לא נכון?

בני מנחם: בוא נדייק במילים, מה היה באותה ישיבה?

משה גפני: בישיבה אצל המנכ"לית שכולנו היינו שם- -

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה לדבר על זה עכשיו.

מיכל חורין: אבל, אדוני, עניין התכנון והבנייה הוא כבר לא בעיה.

מיכל חורין: מתחילת ספטמבר.

מיכל חורין: אני לא מבינה למה חוזרים לזה.

משה גפני: יש בעיה עד לרגע זה.

מיכאל מלכיאור: כשאת אומרת שלא הייתה בעיה מאז ספטמבר, למה?

מיכל חורין: מכיוון שנקבע מתווה מיוחד לעמידה בחוקי התכנון והבנייה לכלל המוסדות המוכרים שאינם רשמיים, ובכללם גם לרשת.

מיכאל מלכיאור: זה גם מה שאני שמעתי.

מיכאל מלכיאור: הייתה לי פגישה עם המנכ"לית, והמצב הזה הוא לא רק המצב אצל החרדים.

מיכאל מלכיאור: בפגישה היא אמרה לי שיגיעו להסדר, ואני מאוד לחצתי על זה.

מיכאל מלכיאור: השנה יקבלו שכר- -

משה גפני: אני אומר לך- -

מיכאל מלכיאור: בסדר, אני מקבל את דבריך.

משה גפני: לא משלמים משכורות בגנים.

משה גפני: אין.

משה גפני: משרד החינוך לא מעביר.

משה גפני: משרד החינוך מעביר או לא מעביר?

בני מנחם: אני אענה לך.

משה גפני: אבל שאני אבין לא בשפה שלכם, בשפה שלי.

מיכל חורין: תגיד "כן".

משה גפני: הנה, תגיד "כן".

בני מנחם: משרד החינוך מעביר לרשת הגנים מקדמות.

בני מנחם: יש חישוב של המערכת שלנו כמה אמור להיות עבור גני ילדים שיש להם רישיון, ויש חישוב לסכום X.

בני מנחם: אני מאוד מופתע לשמוע שלא שולמו להם משכורות בחודש שעבר, כי בערב חג סוכות, לפני משורת הדין, כדי שישולמו להם משכורות לקראת ערב החג – העברנו 4 מיליון שקל יותר, לא כנגד רישיונות, אלא כמקדמה.

בני מנחם: עכשיו אנחנו צריכים את המקדמה הזאת כדי לוודא שכן שולם להם.

מיכאל מלכיאור: אבל אני לא מבין, אם ב-1 בספטמבר הסוגיה הזאת היא לא בעיה, אז למה צריך לשלם ערב החג מקדמות ולמה צריך להגיד שאולי בחודש הבא לא יהיה?

מיכאל מלכיאור: גם המנכ"לית אמרה לי חד משמעית כשישבנו על זה באריכות, שהעניין סודר.

בני מנחם: מה שסודר זה מתווה.

בני מנחם: המתווה הוא שסביר לבקש מהבעלויות להגיש מסמכים מסוימים ולעשות דברים שהם יכולים לעמוד בהם.

מיכאל מלכיאור: נכון.

בני מנחם: עדיין אתה צריך את הבעלות.

בני מנחם: אם הבעלות לא עושה את המינימום שהוחלט לדרוש ממנה, אז אין מה לעשות, אין להם רישיון.

בני מנחם: לחלק מהגנים יש רישיון- -

מיכאל מלכיאור: אתם מעבירים את השכל"מ כל חודש, כן או לא?

מיכאל מלכיאור: כל חודש – בלי השתדלנות לא של ועדת החינוך ולא של חבר כבוד בוועדת החינוך, ולא של אף אחד.

מיכאל מלכיאור: אתם מעבירים את השכל"מ או לא?

בני מנחם: ההתחשבנות הכספית עם רשת הגנים היא קצת מיוחדת.

בני מנחם: הסיבה היא שברשת הגנים יש חוב שרשום במערכת הכספית של עשרות מיליוני שקלים שהם כספי משרד החינוך.

בני מנחם: כלומר, משרד החינוך שילם ביתר.

בני מנחם: אם יש בעלויות אחרות במצב כזה, לא מעבירים שום כסף עד שלא מקזזים את יתרת החוב.

בני מנחם: כך אנחנו נוהגים כלפי כל בעלות אחרת.

בני מנחם: אם נעשה את זה אנחנו נסגור את רשת הגנים בפעולה הזאת כי זה אומר שכל השנה הם יהיו זכאים לכסף, אבל לא נעביר להם את הכסף כדי להחזיר לנו את החוב הזה.

בני מנחם: ברור לכולם מה המשמעות.

בני מנחם: כדי לא לעשות את זה אנחנו עושים פעולה ידנית.

בני מנחם: כלומר, חשב וסגן חשב לקח על אחריות על העניין הזה, וצריך לעשות פעולה ידנית כדי להעביר את הכסף בכל זאת למרות החוב.

משה גפני: אם הממשלה תאשר את העקרונות ביום ראשון, הגננות יקבלו את מה שמגיע להם מבחינת פנסיה וכדומה?

מיכאל מלכיאור: חלק מההסכם הוא שהם יוותרו במשך שלוש שנים- -

משה גפני: אני מדבר על הגננות שפרשו.

קריאות: לא פרשנו.

קריאות: הפרישו אותנו.

קריאות: אף אחת לא פרשה.

משה גפני: אלה שהופרשו.

קריאות: אף אחת לא פרשה.

משה גפני: לא משנה, אני שואל לגבי הזכויות האלה.

משה גפני: הרי אמרו לגננות שיפרשו וכשתהיה תוכנית הבראה תקבלו את הפיצויים.

משה גפני: הרי לא קיבלו כלום.

משה גפני: יש גננות רעבות ללחם.

משה גפני: מה יקרה אחרי החלטת הממשלה מבחינת לוח הזמנים, אם אכן הממשלה תאשר?

מיכל חורין: ועדת התמיכות תתכנס, ואם היא תמצא שהרשת עומדת בתנאים לפי מבחני התמיכה ונגיע לעמק השווה בכל הקשור בהסכם ההבראה, ההסכם ייחתם, בעזרת השם- -

מיכאל מלכיאור: מה כתוב בהסכם בשאלת זכויות הפנסיה של הגננות שהופרשו?

מיכל חורין: ישולמו 100% מפיצויי פיטורין.

קריאות: רק 100%?

קריאות: אמרו לנו עד 150%.

מיכל חורין: ישולמו 100% מפיצויי הפיטורין שלהן.

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על פיצויי פיטורין, אני מדבר על זכויות הפנסיה.

דליה רוט: אם אין פיצויים אין פנסיה.

מיכאל מלכיאור: אני שאלתי, גברתי.

מיכאל מלכיאור: פיצויים זה דבר אחד, פנסיה זה דבר אחר.

מיכאל מלכיאור: מה לגבי הפנסיה?

מיכל חורין: המעסיק שלהן.

מיכאל מלכיאור: מה כתוב בהסכם?

מיכאל מלכיאור: הרי אתם עושים הסכם הבראה, אתם יודעים מהן הסוגיות שיש פה.

מיכל חורין: אבל משרד החינוך לא מחליף את הרשת כמעסיק של העובדים.

מיכאל מלכיאור: אתם נותנים להם יד להסכם הבראה שכתוב בו שלא תהיה להם פנסיה.

מיכל חורין: ההסכם כולל, בין היתר, סעיף שמחייב את הרשת להפריש זכויות כדין לעובדות שלו.

מיכאל מלכיאור: אני שאלתי האם אתם תיתנו יד במשרד החינוך להסכם הבראה שאומר שכל הגננות שהיו צריכות לקבל פנסיה, לא יקבלו פנסיה?

מיכאל מלכיאור: הרי אם אתם עושים הסכם הבראה אתם יודעים כמה כסף יש בצד הזה, וכמה כסף יש בצד הזה.

מיכאל מלכיאור: אין יש מאין, לא ייווצרו פה כספים בניסים.

מיכאל מלכיאור: אם אתם מחליטים שככה צריך להיות, שזה ראוי ונכון לחתום על הסכם ביודעין, כך שחלק ממרכיב ההסכם לא יהיה פנסיית הגננות.

מיכל חורין: משרד החינוך לא מחליף את הרשת כמעסיק.

מיכאל מלכיאור: אבל כשנכנסים להסכם הבראה זה אומר שיש סעיפים שאתם מסכימים להם.

מיכאל מלכיאור: הדברים מובנים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע את הגננות, לא שמענו אותן בכלל בישיבה הזאת.

שמחה בוסי: אני נציגת ועד הגננות החרדיות.

שמחה בוסי: הגענו למצב קשה מאוד.

שמחה בוסי: אנחנו נמצאות בבעיה שלא כתובה בחוקי המדינה ולא כתובה בתורה; אף אחד לא מתיר לעשות, אבל הגענו למצב של זלזול בחוקים, זלזול בפסקי הדין; רמסו אותנו, רמסו את האופי שלנו, רמסו את המעמד שלנו, רמסו את התפקיד שלנו שהוא תפקיד חינוכי – חינוך ילדי ישראל.

שמחה בוסי: רמסו את פסקי הדין הארצי בירושלים.

שמחה בוסי: מה עושים כדי שלא ימשיכו לרמוס אותנו?

שמחה בוסי: לכן הגענו לכאן.

שמחה בוסי: גננות זה אחד המקצועות היחידים שנשים חרדיות יכולות לעבוד בו, שיכולות לפרנס את המשפחות, שזאת הפרנסה היחידה של הנשים בהן או פרנסתן העיקרית.

שמחה בוסי: הגענו למצב שהרשת הצליחה לרמוס אותנו, ואפילו הרבה עמותות למדו מהצלחתה של הרשת וימשיכו לרמוס גננות נוספות בעמותות חרדיות נוספות.

שמחה בוסי: לצערי הרב, אומרים שיגיעו להסכמה עם הגננות כך שתוותרנה על הזכויות.

שמחה בוסי: אני מודיעה כאן בפה מלא: אף גננת, גם אלה שפוחדות ומסתתרות לא מסכימה לוותר על הזכויות שלה.

שמחה בוסי: גם אם רשת הגנים תרצה לעשות את זה, זה רק דרך איומים, כמו שהם עשו עכשיו.

שמחה בוסי: אין ועד גננות; לגננות החרדיות שום ארגון חוץ מהארגון שאושר עכשיו כארגון עובדים.

שמחה בוסי: אנחנו לא ארגון יציג, ולצערי הרב, לא נותנים את האפשרות שגננות תצטרפנה אלינו כדי שנוכל להיות ארגון עובדים יציג.

שמחה בוסי: אני לא מגזימה כשאני אומרת שכל גננת קיבלה שיחת טלפון שדומה ממש לאקדח בראש – או שאת מוותרת על הארגון או שאת מוותרת עלינו.

מיכאל מלכיאור: שיטת מאפיה.

מיכאל מלכיאור: שמחה בוסי: הגננת תגיד, מה אני אעשה אם אין לי פרנסה, מה אני אוכל ובמה אאכיל את ילדיי?

מיכאל מלכיאור: איך אני עצמי אוכל ואמשיך לחיות בצורה הזאת?

מיכאל מלכיאור: בוודאי שגננות פוחדות היום.

מיכאל מלכיאור: אני מקבלת טלפונים, בכיות.

מיכאל מלכיאור: אין לכם מושג מה עוברות הגננות, והן פוחדות.

מיכאל מלכיאור: יש גננות שעובדות ורצו להגיע היום, והן שאלו האם מישהו מהנהלת רשת הגנים יהיה כאן.

מיכאל מלכיאור: אמרתי להן שכן, לא ידעתי שלא יגיעו.

מיכאל מלכיאור: ואז הן אמרו, שהן פוחדות שיראו אותן.

מיכאל מלכיאור: כך לפחות יהיה להן כמה שקלים בשביל אוכל.

מיכאל מלכיאור: הם אומרים להם, שכמו שמחה בוסי ויהודית קליין שלא עובדות ולא מקבלות כסף וגם לא תקבלנה כסף, כך יהיה גורלה של כל גננת שתצטרף לארגון.

מיכאל מלכיאור: נמצאת כאן חברתנו רווית מדמון שבסך-הכול ביקשה לא להמשיך לעבוד עם הרשת כי אינה מוכנה לעבוד בתנאים שרשת הגנים מציבה, ואז החליטו לנקום בה, היא כבר קיבלה סמל גן של ממ"ד והורידו לה; לקחו לה את הסמל, את המספר – הכול.

מיכאל מלכיאור: האישה הזאת חתמה לבעלה לפני הנישואים שהיא עובדת ומפרנסת כדי שיישב וילמד.

מיכאל מלכיאור: בעלה יושב ולומד, והיא חיה על חסדים.

מיכאל מלכיאור: אין לה היום פרנסה.

מיכאל מלכיאור: וכולם רואים: זה היה סופה של רווית; זה סופה של בוסי, שהיא אמא לילד עם תסמונת דאון וכבד שמיעה עם המון בעיות רפואיות שההוצאות להן גדולות; כדי לקנות תרופות וכדי לשלם בעבור נסיעות אני משתמשת, לצערי הרב, בקצבת הילד הנכה.

מיכאל מלכיאור: אני לא מספרת את זה כדי להשוויץ בזה או כדי שירחמו עליי, אני אומרת עובדות בשטח, וזה טיפה בים של גננות רבות שעובדות הרבה מאוד.

מיכאל מלכיאור: יש לי הרבה לומר.

מיכאל מלכיאור: אני מבינה שיש עוד שרוצות לדבר.

מיכאל מלכיאור: אני מבקשת ומתחננת מכל אדם שזה בידו – לקחת את האקדח הזה, לזרוק אותו לים, ולתת לנו את מה שמגיע לנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עבדנו והקמנו את הגנים – לא מי שיושב שם הקים את הגן.

מיכאל מלכיאור: היום הוא יושב ומתפקד.

מיכאל מלכיאור: אנחנו הקמנו את הגנים.

מיכאל מלכיאור: אם לא היינו הולכות לבתים לדאוג לילדים לא היו ילדים ולא היו גנים.

מיכאל מלכיאור: היום לזרוק אותנו בלי פרוטה?

מיכאל מלכיאור: היום להשאיר אותנו מכיוון שרצינו להקים ארגון, מכיוון שהייתי מוכנה להיות הדוברת של הבנות?

מיכאל מלכיאור: תאמינו לי שמי שהקימה את כל הגננות למפגש הזה זאת לא אני; אני רק עזרתי לגננת שהיום היא פוחדת.

מיכאל מלכיאור: אמרתי לה שאת שמה לא אומר.

מיכאל מלכיאור: אני עזרתי, אני הקמתי, אני גאה במה שעשיתי, אבל לא מגיע לי עונש על זה, ולא מגיע לי שימשיכו לאיים.

מיכאל מלכיאור: אני לא מוקצה מחמת מיאוס שצריך לומר לגננות, אל תצטרפו לבוסי וקליין.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: הדברים של שמחה מייצגים את התחושה.

מיכאל מלכיאור: זה גם המועקה וגם המועקה כלפי משרדי הממשלה שמוכנים למרוח את הדבר הזה עד אין סוף ולא לדבר עם הגננות.

מיכאל מלכיאור: את אומרת שאת שמחה על ההתארגנות ושלא ייעשה שום דבר בלי חתימה של כל גננת, כשאת שומעת ישיבה אחרי ישיבה, שאת לא מוכנה להזמין אותן אליהן, שהן לא מסכימות.

מיכאל מלכיאור: למה את הולכת על הסכם הבראה בכל מיני תנאים שהן לא מסכימות להם?

מיכאל מלכיאור: למה את עושה את זה?

מיכאל מלכיאור: אני פשוט לא תופס את זה.

מיכאל מלכיאור: אם הייתי במקומך הייתי יושב יומם ולילה ולא מורח את זה על פני שלוש שנים; לא כמו הישיבה שהייתה לנו אצל מזכיר הממשלה בסביבות חג פורים.

מיכאל מלכיאור: הוא אמר שעד סוף פגרת פסח זה יהיה גמור וידברו עם הנציגות של הבנות.

מיכאל מלכיאור: הייתה התחייבות של כל משרדי הממשלה שישבו סביב השולחן הזה.

מיכאל מלכיאור: הייתה התחייבות לדבר איתם, לעשות דבר שלא פוגע בחוקי עבודה.

מיכאל מלכיאור: כלום לא עשיתם במשך כל הזמן הזה.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט חוסר תפקוד – אני לא רוצה להגיד דברים יותר קשים.

מיכאל מלכיאור: אלף פעמים משרד המשפטים יכול להגיד שהכול בסדר.

מיכאל מלכיאור: זה באמת בסדר, אבל תראו את התוצאה של כל ה"בסדר" וכל הפיקוח של הממשלה שנתנה ידה במשך כל השנים לדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: זה ממש לא בסדר.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שזה יעלה לממשלה עוד 30-20 מיליון שקל, אז מה?

מיכאל מלכיאור: הממשלה לא תיפול.

מיכאל מלכיאור: אתם צודקים שיש אחריות; ודאי שיש אחריות של רשת הגנים של אגודת ישראל, הם עשו פה דבר חמור ביותר.

מיכאל מלכיאור: אבל זה המצב.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לכעוס על אנשים שאינם.

מיכאל מלכיאור: זה לא מועיל לשום דבר.

מיכאל מלכיאור: כשעושים הסכם הבראה עושים את זה בצורה הגונה, וכשיש ארגון עובדים אז יושבים עם ארגון העובדים, מדברים איתם ושומעים מה הן רוצות.

מיכאל מלכיאור: הרי גם לאנשים שמנהלים את המשא ומתן מטעם הרשת אין ברירה, הם חייבים לחתום על כל מה שתגידו להם.

מיכאל מלכיאור: אבל אתם אומרים דברים לא ראויים.

מיכאל מלכיאור: חלק מהדברים שאתם צריכים להגיד להם כממשלה, זה שלא פוגעים בזכויות עובדים.

מיכאל מלכיאור: זה צריך להיות חלק מהסכם העבודה אם זה הסכם הבראה ראוי.

מיכאל מלכיאור: אבישי, בבקשה.

אבישי פדהצור: אני חייב להודות שאני קצת מוכה פליאה מהדברים שנאמרו פה במובן הזה שלא הייתה קריאה של אדוני לכך שממשלת ישראל לא תפעל להבראת הרשת.

אבישי פדהצור: אנחנו שומעים תיאורים של התנהלות רעה של הרשת, שממשיכה; אנחנו שומעים שכספים הועברו על-ידי משרד החינוך לרשת, אבל משכורות לא שולמו לגננות; אנחנו שומעים פה- -

משה גפני: אבישי, תעשה לי טובה.

משה גפני: מה שהועבר על-ידי משרד החינוך הועבר לגננות.

אבישי פדהצור: תן לי, בבקשה, להשלים את המשפט.

אבישי פדהצור: קודם כול, אני לא יודע.

משה גפני: אל תגיד דבר כזה.

שמחה בוסי: קיבלתי טלפונים שגננות לא קיבלו- -

אבישי פדהצור: - - -

משה גפני: אבישי, הכספים שהועברו על-ידי משרד החינוך הועברו למשכורות הגננות.

קריאה: הן לא קיבלו- -

משה גפני: מכיוון שלא הועבר.

משה גפני: מה שהועבר הועבר מהמשכורת הקודמת.

מיכאל מלכיאור: אבישי, אם יש דבר כזה, ואנחנו לא יודעים אם יש- -

משה גפני: צריך ללכת למשטרה.

מיכאל מלכיאור: - - אז ודאי וודאי שזה לא רק חמור , אלא ממש פשע.

משה גפני: פלילי.

מיכאל מלכיאור: אני גם שוב מתפלא על הממשלה שמפקחת על הכסף שעובר ולא בודקת אם זה מגיע לגננות.

משה גפני: נכון.

אבישי פדהצור: "איש בחטאו יומת" – "איש" או "אדם", אני כבר לא זוכר את הציטוט המדויק.

משה גפני: לא "איש בחטאו יומת", את מי אתה רוצה להרוג?

אבישי פדהצור: מבקשים לא להרוג, להכות- -

משה גפני: את מי?

קריאה: אותנו כבר הרגו.

אבישי פדהצור: את הממשלה על מעשים ומחדלים, שהם לא בהכרח וכל הזמן מעשיה ומחדליה.

מיכאל מלכיאור: אני לא מופקד ולא יכול להגיד משהו לאנשים שלא נמצאים פה.

מיכאל מלכיאור: אם יש דבר כזה, כמו שאתה אומר, ואני לא יודע אם יש- -

אבישי פדהצור: אני לא אמרתי.

מיכאל מלכיאור: בסדר, זה נאמר פה.

מיכאל מלכיאור: אם יש דבר כזה שהועבר שכל"מ לרשת הגנים ולא שולם לגננות, אז אני מתפלא – לא על ועדת החינוך – אני מתפלא עליכם, שאתם נותנים יד לדבר הזה.

אבישי פדהצור: הפתרון הכי פשוט אולי מעשית או משפטית של הממשלה היה להגיד "עד כאן", ולתת לגוף הזה כמו לכל גוף אחר שפועל בתחום המשפט, למות.

מיכאל מלכיאור: אבל את זה לא אמרתם.

אבישי פדהצור: לא אמרנו את זה מטעמים פוליטיים ואחרים.

מיכאל מלכיאור: נכון.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שהטעמים הפוליטיים יותר חזקים מזכויות עובדים.

אבישי פדהצור: תמונת המצב הרבה יותר מורכבת מכפי שאנחנו מציגים בפשטות שהמדינה תשלם הכול, המדינה תישא בכל האחריות; "בנות הערובה", למרבה, הצער, לא תישאנה באף תוצאה כי הממשלה אשמה בכול.

קריאות: - - -

מיכאל מלכיאור: אתה בעצם אומר שהממשלה מוכנה להתחשב באילוצים פוליטיים, אבל לא מוכנה להתחשב בזכויות עובדים.

מיכאל מלכיאור: זה מה שאתה אומר.

אבישי פדהצור: זה לא אמרתי.

מיכאל מלכיאור: זה בדיוק מה שאמרת.

אבישי פדהצור: לא אמרתי.

אבישי פדהצור: אפשר להוציא פרוטוקול.

אבישי פדהצור: הרי הכול פה הוקלט- -

מיכאל מלכיאור: אבל זאת התמצית של הדברים.

אבישי פדהצור: זאת אפילו לא תמצית.

מיכאל מלכיאור: זה תמצית הדברים.

מיכאל מלכיאור: בעצם היו צריכים לזכור שבגלל אילוצים פוליטיים אנחנו לא סוגרים, אבל נוותר על זכויות העובדים.

מיכאל מלכיאור: זה מה שאמרת.

אבישי פדהצור: אדוני לא מבין את דבריי כהלכה.

אבישי פדהצור: כל מה שאמרתי, ואני אומר לכל אורך הדרך, שיצירת הסכם הבראה כזה זאת מציאות מורכבת, שכמו שאדוני אמר, אין "יש מאין".

אבישי פדהצור: משמע, אם רוצים לקיים את הרשת הזאת בגלל אינטרסים כאלה ואחרים כל אחד במסגרת הדין צריך לתת את תרומתו.

אבישי פדהצור: הממשלה – אחראית או לא אחראית – תיתן; הרשת – אחראית, לא אחראית – תיתן- -

מיכאל מלכיאור: והגננות- -

אבישי פדהצור: - - -

מיכאל מלכיאור: מה הן עשו חוץ מלהיות גננות?

אבישי פדהצור: כמו כל עובד שהמעביד שלו חוטא כלפיו, והממשלה איננה מעורבת בסיפור כי אין מבנה פוליטי כזה- -

מיכאל מלכיאור: אבל הממשלה מעורבת בסיפור.

מיכאל מלכיאור: תהיה החלטה ביום ראשון שהממשלה מעורבת בסיפור.

מיכאל מלכיאור: הממשלה אמרה בכל הזדמנות במשך כל הישיבות שהיינו איתם, שהיא מעורבת בסיפור.

מיכאל מלכיאור: הממשלה מחויבת לפקח על ההסדרים בגנים שתחת אחריותה ופיקוחה של הממשלה.

מיכאל מלכיאור: הממשלה ועוד איך מעורבת בסיפור.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פשוט דורשים מהממשלה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא דורשים מהממשלה להמציא "יש מאין"; ואנחנו לא דורשים מהממשלה להטיל את הקנסות, את כל העונשים ואת כל המכות על מי שפשע פה ברשת הגנים.

מיכאל מלכיאור: את זה באמת צריך לעשות.

מיכאל מלכיאור: אבל אנחנו דורשים מהממשלה לדבר עם הנציגות של העובדים, לא לעשות דברים מעל הראש שלהם, וכן לשמור על הזכויות שלהם בכל הסדר הבראה שיהיה.

מיכאל מלכיאור: לדבר איתם זה כל כך פסול, אבישי?

מיכאל מלכיאור: בעיניך זה פסול?

אבישי פדהצור: אני לא מנהל את המשא ומתן, אדוני.

מיכאל מלכיאור: אני שואל אותך.

אבישי פדהצור: אני לא מנהל את המשא ומתן.

מיכאל מלכיאור: אני שואל אותך: בעיניך זה פסול?

אבישי פדהצור: אני לא מנהל את המשא ומתן, אדוני.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שאתה חושב שזה באמת פסול שלא דיברו איתם, רק אתה רק לא רוצה להגיד את זה.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אני מכיר אותך.

מיכאל מלכיאור: טוב שאתה כן, לפחות איתנו.

מיכאל מלכיאור: אתה לא אומר את הדברים, אבל כולנו מבינים.

מיכאל מלכיאור: יש עוד גננות שרוצות לדבר?

מיכאל מלכיאור: כי אנחנו רוצים להגיע לסיכומים.

יהודית קליין: אני התקבלתי לעבודה על-ידי משרד החינוך; אני ביצעתי את כל החובות שלי, והם פיקחו עליי במשך כל השנים.

יהודית קליין: כאשר ראיתי שהזכויות שלי מקופחות פניתי כבר בשנת 2001 למשרד החינוך.

יהודית קליין: במכתבים נוספים בשנת 2003 ואחר-כך בשנת 2005 הגעתי גם ליועצת המשפטית דורית מורג.

יהודית קליין: במשך כל השנים דיווחתי להם והרגשתי שטיפין-טיפין- -

מיכאל מלכיאור: מה עשה משרד החינוך אחרי שדיווחו?

מיכאל מלכיאור: את, כמובן, תחת הפיקוח שלהם.

מיכאל מלכיאור: מה עשתה המחלקה המשפטית של משרד החינוך במשך כל השנים הללו?

יהודית קליין: יש לי כאן מכתב תשובה שהבקשה שלי נתקבלה.

מיכאל מלכיאור: מישהו התרגש מזה במשרד החינוך?

קריאות: "ממש".

מיכאל מלכיאור: אבל אין להם אחריות.

יהודית קליין: ודאי שלא.

מיכאל מלכיאור: ידעו הכול, ונתנו יד.

יהודית קליין: לבד מהתשובה הלקונית שהם קיבלו את מכתבי, לא קיבלתי שום תשובה, אבל פניתי שוב ושוב.

יהודית קליין: יש לי העתקים.

יהודית קליין: מכיוון שניסינו להקים את הארגון התנקמו בנו ולא שילמו לנו את השכר בשנה שעברה.

יהודית קליין: מעבר לזה, סגרו לנו את הגן.

יהודית קליין: לא הייתה שום סיבה שיסגרו לנו את הגן.

יהודית קליין: גן מתוק שיש לו רישיון, ויש בו מספר הילדות המבוקש, והכול.

יהודית קליין: העירייה שיפצה אותו בשנה שעברה, זה פשוט גן נפלא.

יהודית קליין: מדוע סגרו לנו את הגן?

יהודית קליין: הגן ממשיך תחת זרם פרטי; אין להם ביטוח.

יהודית קליין: הילדות משלמות 150 שקל בחודש עבור שכר הגננת; אין להם פיקוח חינוכי, ואין להם ביטוח – לא לגננות ולא לילדים.

יהודית קליין: הגן מתנהל בצורה כזאת.

יהודית קליין: העיקר, אותנו שלחו מהעבודה על כך שהקמנו את ארגון הגננות.

יהודית קליין: מעבר לזה, אפילו נאמר שהם סגרו את הגן מכיוון שהמקום לא מצא חן בעיניהם, הם היו חייבים לתת לנו עבודה במקום אחר.

יהודית קליין: אנחנו מפרנסות יחידות; בשנה שעברה לא קיבלנו שכר, השנה לא קיבלנו עבודה, ואנחנו יושבות בבית ומחכות לעבודה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

יהודית קליין: הגננות שפוטרו בכוח הן גננות שיכולות לתת הרבה מכוחן וממרצן ויכולות לעבוד עכשיו יותר מאשר גננות צעירות שצריכות לצאת לחופשות לידה ולחופשות מחלה לילדים.

יהודית קליין: אמא ל-16 ילדים יושבת כאן, ואין לה לא פיצויים ולא עבודה.

יהודית קליין: היא הייתה יכולה לצאת עכשיו לעבודה בכל כוחה ומרצה, והיא יושבת בבית בכאב, והם הגיעו לפת לחם חרבה.

יהודית קליין: על אלה אנחנו בוכים, ואנחנו לא יכולים להמשיך לעמוד מנגד.

יהודית קליין: אנחנו מבקשות מאוד את עזרת הממשלה וכל הגורמים.

יהודית קליין: אנחנו מודות מאוד לחבר הכנסת.

מיכאל מלכיאור: תודה.

משה גפני: אני ביקשתי מהמזכירה שלי שתבדוק, ואכן בספטמבר הועברו 3 מיליון ₪ לרשת הגנים.

משה גפני: זאת היתרה של תשס"ח, ועם זה שילמו את משכורות יולי.

משה גפני: באוקטובר נכנסו 2.071 מיליון, ועם זה שילמו את חלק ממשכורת אוגוסט בלי סייעות.

בני מנחם: פלוס 4.

בני מנחם: אני מדייק כי אני העברתי את התשלום.

בני מנחם: המספר הזה נכון, זה סכום ראשוני, ואחר-כך עברו עוד 4.

משה גפני: כדי שאבישי לא ילך עכשיו להתלונן במשטרה, כל כסף שנכנס ממשרד החינוך מועבר למשכורות ולא מצליחים לשלם את הכול.

משה גפני: עכשיו המנהלים האלה, שלא מקבלים משכורת ועובדים בהתנדבות, מוזמנים לחקירות במס-הכנסה מכיוון שלא מעבירים למס הכנסה את הכסף בזמן.

משה גפני: לפי דעתי, הם עוזבים, הם לא יעמדו- -

רוית מדמון: שיעזבו.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: בסדר גמור.

רוית מדמון: אם הם נותנים רישיון, והוא לא תקני, ומשרד החינוך לא בודק את הגן לראות אם הם תיקנו נכון, משרד החינוך נותן להם יד להמשיך לעבוד.

רוית מדמון: אם יש 20 ילדים, והוא לא תקני, למה הגן הזה נפתח?

רוית מדמון: למה?

יהודית קליין: - - -

רוית מדמון: למה עושים קומבינות?

רוית מדמון: רושמים ילדים בגן אחר וכותבים אותם בגן השני.

משה גפני: הם יעזבו.

משה גפני: גברת מדמון, את לא צריכה להתאמץ, הם יעזבו.

רוית מדמון: חבל שאתה נותן להם את העזרה הזאת.

משה גפני: אין להם מאיפה לתת בגלל שלא נותנים להם.

משה גפני: מה, אני הולך להגן עליהם?

רוית מדמון: שיסגרו את הגן הזה.

רוית מדמון: אם הוא לא תקני, שייסגר.

משה גפני: תביאו מנכ"ל.

רוית מדמון: למה אתה נותן להם יד?

רוית מדמון: דיברנו על זה כבר בפגישה – למה אתה נותן להם יד?

קריאות: - - -

מיכאל מלכיאור: יש פה רעיון שצריך לחשוב עליו.

רוית מדמון: אני לא קיבלתי משכורת שנה שלמה, ואתה יודע את זה, חבר הכנסת גפני, ואתה משתדל לעזור לי, אבל לא אכפת לאף אחד.

רוית מדמון: עבדתי כל השנה, והם התנקמו בי מכיוון שרציתי להתפטר.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע שאולי הגננות שהן באמת מסורות ויודעות, ייקחו את הרשת- -

קריאה: הם לא ייתנו לנו את זה.

משה גפני: אני אתן.

קריאות: לא ייתנו.

משה גפני: אני אתן.

משה גפני: אני אתן.

משה גפני: אני אגיד להם לעזוב.

משה גפני: הם ישמחו לעזוב.

משה גפני: שהגננות ייקחו את זה.

מיכאל מלכיאור: אז אפילו משרד החינוך היה מתחיל להסתכל עליכם, היו חייבים כבר לשבת איתכם- -

משה גפני: רעיון מצוין.

מיכאל מלכיאור: - - והיינו נותנים לכם את מלוא הגיבוי לעניין.

מיכאל מלכיאור: זה באמת רעיון הגיוני.

קריאות: - - -

משה גפני: אני מקבל את ההצעה של יושב ראש הוועדה, שהגננות יישבו - -

רוית מדמון: אני מוכן לעבור גן-גן בראש העין, לתת רישום מדויק גם על ליקויים שהיו לי בגן, ופתחו להם את הגן- -

משה גפני: אבל למה את צועקת, את יותר גרועה מגפני.

רוית מדמון: אני מוכנה.

מיכאל מלכיאור: לא יותר גרועה.

משה גפני: לא יותר גרועה?

משה גפני: אני מקבל את ההצעה הזאת.

משה גפני: אני אומר לכן, שאם אתן מקבלות את ההצעה שלו שהגננות יתאספו מתוכן או שיביאו מנכ"ל אני נותן את מלוא הגיבוי לעניין הזה – שייקח את הנושא הזה ויטפל בו.

משה גפני: אני מלכתחילה מקבל את זה.

מיכאל מלכיאור: זה יכול להיות רעיון מצוין.

משה גפני: מה אתם נבהלים במשרדים שם?

נחמיה קינד: אני לא נבהל.

אבישי פדהצור: ההיפך הוא הנכון.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, זה יכול לפתור גם את הבעיה של הממשלה, פעם ראשונה יישבו גם עם הגננות.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, הדוברת הבאה.

לאה רחל יוסף: לצערי, היום אני מצטרפת לקבוצה הזאת ששנה שלמה לא קיבלה משכורת.

לאה רחל יוסף: עבדתי במשך 39 שנים, והשנה הייתי אמורה לעבוד 40 שנה, והם לא נותנים לי לחזור לעבודה.

משה גפני: באיזו עיר?

לאה רחל יוסף: בטבריה.

לאה רחל יוסף: עבדתי כגננת משלימה במשך 15 שנים.

לאה רחל יוסף: בחסדי השם, הקדוש-ברוך-הוא זיכה אותי בשנה שעברה בבת- -

קריאה: נולדה לה בת.

שמחה בוסי: בת ראשונה אחרי עשרות שנים.

מיכאל מלכיאור: זה ילד ראשון?

לאה רחל יוסף: כן.

מיכאל מלכיאור: קודם כול, מזל-טוב.

משה גפני: מזל-טוב.

משה גפני: שתהיה לך הרבה נחת.

לאה רחל יוסף: פשוט רציתי להביע את עצמי כי הם רוצים להמשיך להתנקם בעוד ועוד גננות, ואני ביניהם פה.

לאה רחל יוסף: התאמצתי להגיע למטרה הזאת.

מיכאל מלכיאור: יפה.

קריאה: בגלל שילדת הם - - -

לאה רחל יוסף: כן.

קריאה: ממש מנוגד לחוק.

לאה רחל יוסף: אפילו ברכת מזל-טוב לא יכלו, שתי מילים לעובדת שעבדה 40 שנה.

מיכאל מלכיאור: את פוטרת בגלל שילדת בת?

לאה רחל יוסף: לא.

לאה רחל יוסף: הם נותנים את הפיטורים בהתאם לנתונים.

לאה רחל יוסף: כלומר הם אומרים שהם לא יודעים אם יהיו גנים ויהיו משלימות.

קריאה: כי בעוונך הגעת לגיל 55.

לאה רחל יוסף: - - - אבל היום אני עוד בכושר, בחסדי השם, לבוא לעבוד; הם טוענים שאני כבר לא בכושר ולא מסוגלת פתאום לעבוד אחרי כל כך הרבה שנים שעבדתי בתור משלימה.

לאה רחל יוסף: זה בכלל עוד יותר קשה.

מיכאל מלכיאור: נכון, זה יותר קשה.

לאה רחל יוסף: עכשיו, נוסף לזה היא אמרה לי בעל-פה- -

מיכאל מלכיאור: מי אמר לך?

לאה רחל יוסף: מי שמנהלת היום את הרשת היא ציפי הורביץ.

לאה רחל יוסף: היא מחליטה החלטות, ואני לא יודעת על דעת מי היא מחליטה.

לאה רחל יוסף: "את תשבי בבית ותקבלי משכורת עד שיהיו פיצויים".

לאה רחל יוסף: אני מתקשרת אליה אתמול ושואלת אותה מה עם המכתב שאני צריכה לקבל ממנה עם המילים האלה, "את תשבי בבית ותקבלי משכורת", והיא אומרת לי, מה פתאום, איזה מכתב?

לאה רחל יוסף: במה מדובר?

לאה רחל יוסף: פתאום היא מתכחשת ומתעלמת, והחליטה שהיום אני אפילו לא אקבל משכורת.

לאה רחל יוסף: זאת אומרת שאני צריכה להצטרף לקבוצה הזאת שהיא ממשיכה לא לשלם להם משכורת.

ענת שני: יש צו נגד הפיטורים של רחל.

שלווה זלפריינד: אני עבדתי ברשת 24 שנים.

שלווה זלפריינד: קיבלתי מכתב לשימוע.

שלווה זלפריינד: אמרו לי, תקבלי עד 150%, רק תלכי ותקבלי עד 150% פיצויים ותפני את המקום לצעירה שסיימה עכשיו את הסמינר.

קריאות: זה אמרו לכולם.

שלווה זלפריינד: לתומי עשיתי שיקולים, הכנתי את הגן, סידרתי.

שלווה זלפריינד: אמרה לי אחת האמהות – רק לפתוח את הגן ולהכניס את הילדים.

שלווה זלפריינד: אבל אמרתי שבמשכורת כזאת אני לא יכולה לעבוד.

שלווה זלפריינד: אם למען הבראת הרשת, כל הרשת תקבל משכורת מינימום כמוני, הגננת, אני מוכנה, אבל לנקום רק בגננות – זה לא מתאים לי.

שלווה זלפריינד: אני אמרתי גם למנהל הרשת – אם אתה תקבל משכורת כמוני – הוא אמר לי, אני עובד בהתנדבות.

שלווה זלפריינד: אמרתי, גם אני מוכנה באותה התנדבות גם לעבוד.

מיכאל מלכיאור: למה, את בטוחה- -

שלווה זלפריינד: הוא אמר לי שהוא עובד בהתנדבות.

קריאה: אני לא מאמינה.

שלווה זלפריינד: דיברתי ב"קול חי" ואני אמרתי.

שלווה זלפריינד: הוא אומר לי, לא, אני עובד בהתנדבות.

שלווה זלפריינד: אמרתי, הייתי ברשם העמותות, יש לי הכול שחור על גבי לבן, איך אתה עובד בהתנדבות?

בילה רדונסקי: בסוף אין משכורת, בסוף הגננות מקבלות כסף.

בילה רדונסקי: זאת תרמית, למה הוציאו אותנו?

חנה אטיאס: אני עובדת זה 40 שנה.

חנה אטיאס: קיבלתי את הפיטורים לפני 5 שנים, ב-2003.

חנה אטיאס: אני עבדתי כ-35 שנה כגננת-אם; עברתי לעבוד כגננת שיח בחינוך מיוחד בגלל מצבו של בעלי- -

קריאה: היא התאלמנה.

קריאה: היא התאלמנה.

חנה אטיאס: קשה לי לדבר- -

מיכאל מלכיאור: בסדר, תשתי מים, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: לאט-לאט.

חנה אטיאס: הם העבירו אותי להיות גננת שיח, הבינו שהמצב קשה, אבל אחרי כמה שנים, ב-2003, קיבלתי פיטורים.

חנה אטיאס: הצוות שלנו ניגש לוועדות.

חנה אטיאס: אחד מההנהלה אמר לי, חנה, את אל תיכנסי למשפטים, את תעבדי.

חנה אטיאס: עבדתי איתם ביושר במשך שנה אחת.

חנה אטיאס: אחרי שנה הבן אדם לקח את הפיצויים ועזב.

חנה אטיאס: אני נשארתי וקיבלתי מכתב פיטורים.

חנה אטיאס: אמרתי שאני אתייעץ עם רב, ומה שהרב יגיד לי אני מוכנה לעשות.

חנה אטיאס: הם הבטיחו לי 150%; ניגשתי לרב, והוא אמר שאם נותנים לי 150% שאקח את כסף ואעזוב.

חנה אטיאס: קיבלתי את ההצעה.

חנה אטיאס: עד היום לא קיבלתי שום דבר.

חנה אטיאס: אין לי במה לפרנס את הילדים.

מיכאל מלכיאור: קיבלת מכתב על 150%?

חנה אטיאס: לא.

קריאה: לאף אחת לא נתנו מכתב.

קריאה: הכול בעל-פה.

קריאות: היה שימוע - - -

משה גפני: לא, לא, דובר על עד 150%.

מיכאל מלכיאור: משרד האוצר כבר הוריד את זה ל-100%.

קריאה: אמרו לנו, כדאי לכם לצאת.

חנה אטיאס: בעקבות זה יצאתי וישבתי בבית.

חנה אטיאס: אתמול אני ניגשת אל ציפי, ואומרת לה, הרי הלכתי איתכם ביושר, למה אני צריכה לשבת בבית?

חנה אטיאס: הם אמרו לאחת הגננות שבתור גננת שיח הם לא ייתנו, ויכול להיות שיחזירו את חנה אטיאס.

חנה אטיאס: אז שאלתי אותה למה היא לא החזירה אותי לעבודה.

חנה אטיאס: בסוף נתנו את המשרה למישהו אחר.

חנה אטיאס: היום אני נשארת בבית בלי עבודה.

יהודית קליין: המשכורת האחרונה שלי הייתה 4,600; לגננת חדשה צעירה משלמים 4,000 שקל, אז מה כל ההבדל כאן?

יהודית קליין: למה לא לתת לה להמשיך לעבוד?

יהודית קליין: היא רוצה לעבוד, למה לקחת גננת צעירה?

חנה אטיאס: אמרתי לה, ציפי, למה לא נתת לי את העבודה?

חנה אטיאס: היא אומרת לי, מה אני אגיד לך, לפעמים יש טעויות.

חנה אטיאס: אז מה, אני צריכה לאכול את זה בגלל הטעויות שלהם?

מיכאל מלכיאור: התמונה מאוד ברורה ומאוד כואבת.

מיכאל מלכיאור: קראנו שבוע שעבר על דור המבול, ועוד מעט אנחנו קוראים על סדום ועמורה.

מיכאל מלכיאור: יש יותר דברים שמזכירים את התופעות הללו של סדום ועמורה, ושהדבר הזה מתאפשר במדינת ישראל זה כואב הלב.

מיכאל מלכיאור: אני יכול רק לתאר לעצמי איזה כאב אתם עוברים מול הבטחות שלא קוימו ומול מערכת אדישה ואטומה.

מיכאל מלכיאור: אין לי מילים להגיד על ההתנהלות ברשת הגנים ושל מי שאחראי על זה.

מיכאל מלכיאור: אין לי מילים.

מיכאל מלכיאור: זה פשוט כל-כך כואב שנתנו יד לדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: גם אם היו כל מיני אילוצים להגיע לדברים האלה זה לא מצדיק בשום אופן את ההתנהלות הזאת כלפי הגננות.

מיכאל מלכיאור: מה שכן יש לי להגיד זה כלפי ממשלת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אתם שומעים פה את המצב ואת הסיפור ולא בפעם הראשונה.

מיכאל מלכיאור: אתם מושכים ומורחים ומעכבים ולא מגיעים גם לדברים שהיו עליהם התחייבויות לעשות בלוח זמנים.

מיכאל מלכיאור: אני מסכים שצריך להגיע להסכם הבראה.

מיכאל מלכיאור: צריך לחתום, וזה אינטרס של המדינה שהגנים יתקיימו ויפרחו, ושהדבר יתנהל כסדרו.

מיכאל מלכיאור: יש פה אוכלוסייה שזקוקה לגנים של רשת אגודת ישראל.

מיכאל מלכיאור: יש להם מזל וברכה שיש להם כוח אדם כמו הגננות שיושבות סביב השולחן הזה.

מיכאל מלכיאור: חבל שהמדינה לא לקחה את האחריות שיש לה ולא הגיעה מזמן להסכם הבראה.

מיכאל מלכיאור: חבל שעכשיו מוכנים לעשות הסכם הבראה בלי לדבר עם הגננות- -

שמחה בוסי: על הגב של הגננות.

מיכאל מלכיאור: - - הכול על חשבון הגננות.

מיכאל מלכיאור: מי שיושב בהנהלה של הרשת לא ישלם שום דבר.

מיכאל מלכיאור: זה בטוח.

מיכאל מלכיאור: מי שמשלם זה הגרושים שהממשלה מוכנה לתת והגננות.

מיכאל מלכיאור: זה כל החיים שלהן.

מיכאל מלכיאור: זה כל הפנסיה, זה כל הפיצויים, זה קיום המשפחות.

מיכאל מלכיאור: לכן אני רוצה להציע, ואני מבקש שזה יהיה בהסכמתו של חבר הכנסת גפני, והייתה פה גם חברת הכנסת שלי יחימוביץ' – אני שמח שלפחות תתקבל החלטה עקרונית ביום ראשון.

מיכאל מלכיאור: אני מברך על כך.

מיכאל מלכיאור: שנית, אנחנו דורשים ממשרד החינוך לשבת עם הגננות עכשיו, לשמוע אותן ולכלול בהסכם ההבראה את הדרישות המוצדקות של הגננות.

מיכאל מלכיאור: שלישית, אנחנו נלך לבית משפט אם יפגעו כהוא-זה בזכויות של הגננות.

מיכאל מלכיאור: זה לא מקובל שהכנסת עושה דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, כמובן, לא עושים את זה ככנסת, אלא כחברי כנסת בודדים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נלך למשפט נגד המדינה אם המדינה תיתן ידה לעשות הסכם שלא כולל את הזכויות הבסיסיות.

מיכאל מלכיאור: דבר נוסף, אני רוצה שהצדדים – גם רשת הגנים – יחשבו לקבל את הצעתי שאני רואה שמקובלת על הגננות וגם על חבר הכנסת גפני, שהגננות ייקחו את הרשת וינהלו אותה.

מיכאל מלכיאור: הן יודעות מה חשוב, הן יודעות מה זה חינוך.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, עם העזרה הנכונה הם יידעו גם איך לנהל את זה, בוודאי טוב ממי שניהל את זה עד עכשיו.

מיכאל מלכיאור: הרשת תהיה שלהם, כי במילא הן עושות את כל העבודה של הרשת.

משה גפני: אני מאשר את מה שהן אומרות, שבשלב מסוים היה מדובר שהגננות יעזבו, ומי שתעזוב תקבל עד 150% פיצויים.

משה גפני: אני מעיד על זה.

משה גפני: במשא ומתן האחרון לגבי תוכנית ההבראה הממשלה התעקשה שיהיה 100%, ואני לא יודע למה הממשלה לא יכולה להוסיף עוד קצת כסף כדי לעמוד בהתחייבות הזאת.

מיכאל מלכיאור: אבל ברור שאת כל ההתחייבויות שנתנו לגננות חייבים לקיים, יחד עם הסכם ההבראה.

מיכאל מלכיאור: אלה הדברים שאנחנו יכולים לעשות כדי לסיים את הסאגה העצובה מאוד הזאת, ולהחזיר את הכבוד של הגננות שנתנו במסירות נפש את כל מה שהיה להן למען חינוך הילדים במדינה שלנו.

מיכאל מלכיאור: לא ראוי ששני נציגים משני משרדים מאוד מכובדים יישבו בזמן הסיכום וידברו זה עם זה.

מיכאל מלכיאור: עד כדי כך זלזול בנו?

מיכאל מלכיאור: לא ראוי.

מיכאל מלכיאור: תתאפקו.

מיכאל מלכיאור: עוד 5 דקות אפשר להשמיץ אותנו חופשי.

מיכאל מלכיאור: אני מדגיש: האחריות הממשלתית נובעת גם מהאינטרס הציבורי, גם מהפיקוח שהיה לממשלה על רשת הגנים במשך כל השנים בלי להתערב וגם על כך שבמשך כל השנים ידעו כל מה שהולך מפניות של גננות למשרד החינוך, ולא עשו דבר וחצי דבר.

מיכאל מלכיאור: מזה נובעת האחריות.

מיכאל מלכיאור: גם אם זאת לא אחריות משפטית טהורה, ודאי שזאת אחריות ציבורית ומוסרית.

מיכאל מלכיאור: זה לא פוטר, כמובן, מכל אחריות את הנהלת הרשת.

מיכאל מלכיאור: אבל מאחר שאנחנו מבינים שזאת הנהלה שבקושי קיימת ווירטואלית- -

משה גפני: היא לא וירטואלית.

מיכאל מלכיאור: היא לא וירטואלית, היא בקושי קיימת.

מיכאל מלכיאור: אין מה להכות בה.

מיכאל מלכיאור: אתה יכול לתבוע אדם, אבל כשאין לו שום דבר, אין לזה הרבה טעם.

משה גפני: יש עמותה, אבל הם אפילו לא חברי עמותה.

מיכאל מלכיאור: בסדר.

מיכאל מלכיאור: לכן אין לזה הרבה טעם.

מיכאל מלכיאור: בואו ניקח אנחנו – הכנסת והממשלה – את האחריות שלנו לעניין הזה ונפתור את הבעיה בכבוד.

מיכאל מלכיאור: זה יעלה אולי עוד 30-20 מיליון שקל, אבל זה יהיה מכובד ונכון, ואפשר לצאת לדרך בצורה נכונה להמשך הדרך ולא יצטרכו לפטר כל מי שצובר קצת ניסיון כדי להביא מישהו חדש.

מיכאל מלכיאור: זה דבר שלא נשמע בשום מערכת חינוך.

מיכאל מלכיאור: בדרך כלל אנחנו אומרים שמי שיודע את המלאכה צריך לכבד יותר ולשאוף שיהיה בפנים, ופה מפטרים אותם.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, במשרדי הממשלה לא היו רוצים שכך ינהגו במשרדי הממשלה, כך שכל מי שצבר ותק, ניסיון וידע יפוטר כדי להכניס אנשים שבדיוק סיימו את לימודיהם באוניברסיטה.

מיכאל מלכיאור: זה לא הדבר שהיה מוסיף את עבודת הממשלה, וכך בכל מערכת אחרת.

מיכאל מלכיאור: לכן אני רוצה להציע, בהסכמת הרב גפני, שאלה יהיו המסקנות של הישיבה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם על הישיבה.

ענת שני: סליחה, אני יכולה לבקש בקשה?

ענת שני: רציתי לדעת אם משרד החינוך יוכל לתת תשובה לגבי השתתפות הגננות, כי לא קיבלנו מענה.

משה גפני: הם יענו לך - - -

ענת שני: אתם מדהימים, ואתם עושים מאמץ.

ענת שני: הייתי רוצה שהם- -

מיכאל מלכיאור: אני הבנתי משפת הגוף, לא מדברים מפורשים שנאמרו שבמשרד החינוך קלטו את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: כך הבנתי.

ענת שני: הלוואי.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה לכולם.