ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 537, 2008-10-29 10:00

יצחק גלנטי: בוקר טוב.

יצחק גלנטי: אני פותח בזה את המשך הדיון בנוגע להצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 25) (יתום משני הוריו), התשס"ט-2008.

יצחק גלנטי: הכנה לקריאה שניה ושלישית.

יצחק גלנטי: אני חייב לתת פה צל"ש ליועצת המשפטית, הגברת נועה בן-שבת, על הפעולה המהירה והזריזה שאכן הביאה למצב שבו אנחנו יכולים לעלות כעת לדיון.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אורלב, מציע ההצעה, בבקשה.

זבולון אורלב: כדי לקצר, אני רוצה לפתוח בתודה והוקרה גם לך, על הסכמתך לפתוח את מושב החורף בדיון בהכנה לקריאה ראשונה שהתקיים ביום שני.

זבולון אורלב: ברצוני להודות שוב ליושבת ראש הכנסת ולמנכ"ל, שבלעדיהם ההליך הזה לא יכול היה להתקיים.

זבולון אורלב: כמובן, להודות, לנועה.

זבולון אורלב: אני קצת יותר ותיק ממך בכנסת ויודע להעריך יועצים משפטיים שמנסחים תוך זמן קצר ומביאים את החוק לקריאה.

זבולון אורלב: מאז שהחוק עבר אתמול בקריאה ראשונה קיימנו הבוקר התייעצות עם משרד המשפטים, עם הביטוח הלאומי ועם משרד האוצר.

זבולון אורלב: קודם כל, אנחנו מציעים לפצל את החוק.

זבולון אורלב: החוק הזה, שיובא לקריאה שניה ושלישית, יעסוק אך ורק בסעיפים שקשורים ביתומים ששני ההורים שלהם נהרגו בפעולות איבה.

זבולון אורלב: לגבי האוכלוסייה האחרת, שהורה אחד נהרג בפעולות איבה וההורה השני נפטר מסיבה כלשהי, הוא עבר קריאה ראשונה.

זבולון אורלב: אנחנו נפצל אותו והוא יידון בכנסת הבאה.

זבולון אורלב: כיוון שלעיסוק בנושא השני, אדוני היושב ראש, יש השלכות רוחב שקשורות בעיקר במשרד הביטחון וגם בביטוח הלאומי, שוכנענו שהוא מחייב דיונים ארוכים וממצים ואין לכנסת הנוכחית את האפשרות ואת הזמן להקדיש לו.

זבולון אורלב: הבעיה הבוערת שלנו היא אותה אוכלוסיה שבה שני ההורים נפגעו מפעולות איבה ולכן ההצעה הראשונה שלנו היא לפצל.

זבולון אורלב: אדוני יודע שאם הוועדה שברשותך תפצל, צריך את אישור מליאת הכנסת.

זבולון אורלב: אפשר לעשות את הפרוצדורה הזאת במהירות עוד היום.

רן כהן: השאלה האם אפשר גם לפצל אותו יום וגם - - -

נועה בן-שבת: הסעיף המפצל מדבר על כך שבעצם אנחנו מביאים הודעה לכנסת על הפיצול.

נועה בן-שבת: במסגרת הצעת החוק אנחנו מבקשים שמליאת הכנסת תאשר את פיצול הצעת החוק.

רן כהן: השאלה האם אפשר באותו יום גם לפצל וגם להעביר את החלק המפוצל?

זבולון אורלב: היועצת המשפטית אומרת שכן.

זבולון אורלב: דבר שני.

זבולון אורלב: הביטוח הלאומי והאוצר מסכימים לפיצול.

יצחק גלנטי: יש מי שמתנגד לפיצול?

זבולון אורלב: משרד הביטחון מסכים לפיצול, היוזם מסכים לפיצול.

יצחק גלנטי: הוועדה גם מסכימה לפיצול.

זבולון אורלב: עכשיו קיבלנו תגבור של היועצת המשפטית של הכנסת.

אבי בלשניקוב: אני ביקשתי שהיא תגיע.

זבולון אורלב: בוקר טוב, אני שמח לראות אותך בוועדה.

זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, אני מציע שתעמיד להצבעה את שאלת הפיצול ואז נתקדם.

יצחק גלנטי: לפני כן, האם יש מי שמתנגד להצעת הפיצול?

יצחק גלנטי: אין, תודה רבה אני מעמיד להצבעה.

יצחק גלנטי: מי בעד הפיצול?

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים - אין

זבולון אורלב: אני מצביע במקום אריה אלדד.

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק גלנטי: אין נגד, אין נמנעים, הפיצול עבר.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: השאלה השניה שעמדה כאן היא סוגיית התגמול.

זבולון אורלב: בקריאה הראשונה הבהרנו שיש תגמול מלא עד גיל 40.

זבולון אורלב: האוצר והביטוח הלאומי, מנקודת מבטם, טענו, בצדק, שיש פה תקדים בעייתי שעלול לסחוף את כל המערכת למעלה, למרות שמראש אמרנו שמדובר באוכלוסיה מאוד מאוד מוגדרת.

זבולון אורלב: ביקשנו להידבר עם האוכלוסייה הנוגעת בדבר וההצעה כרגע אומרת שהתגמול המלא יינתן עד גיל 27 ומגיל 27 עד גיל 37, 80% מהתגמול.

זבולון אורלב: מדובר רק במי ששני הוריו נהרגו.

זבולון אורלב: אנחנו פיצלנו את המקרים של אחד בפעולת איבה ואחד נפטר.

זבולון אורלב: פיצלנו את זה לכנסת הבאה.

זבולון אורלב: מגיל 27 עד גיל 37, 80% מהתגמול הרגיל של ילד מתחת לגיל 21.

זבולון אורלב: לא 80% מתגמול של אלמנה אלא תגמול של יתום.

נועה בן-שבת: זה אומר הגדלה של התגמול עד גיל 27?

נועה בן-שבת: רציתי להבהיר: היום, עד גיל 21 מקבלים 100% מהתגמול.

נועה בן-שבת: לפי הצעת ועדת גולדברג, ועל פי ההצעה שעברה בקריאה ראשונה, עד גיל 40 מקבלים 80% מאותו תגמול.

נועה בן-שבת: השאלה, האם אנחנו מדברים על כך - - -

זבולון אורלב: אנחנו מורידים את הגיל.

זבולון אורלב: במקום גיל 40, גיל 37.

זבולון אורלב: אנחנו מעלים את התגמול המלא עד גיל 27, מתוך הנחה ששם צריכים את עיקר הסיוע.

זבולון אורלב: מגיל 27 עד גיל 38 אנחנו מקטינים אותו ל-80%.

אבי בלשניקוב: הסוגיה הזאת לא ברורה, שמישהו יסביר.

קריאה: בהצעה שאושרה לקריאה ראשונה הוחלט שעד גיל 40 יקבלו גמלה של 80%.

קריאה: אלה שלא שני הוריהם נהרגו, קיבלו את זה רק לשנתיים עד גיל 35.

קריאה: אבל עכשיו מציעים שאת אותה גמלה של 80% יקבלו אותה רק ל-3 שנים.

רן כהן: לא, ל-10 שנים, בין 27 ל-37.

אבי בלשניקוב: מה הכוונה רק ל-3 שנים?

יצחק גלנטי: בואו נשמע את היועצת המשפטית של הביטוח הלאומי שתבהיר את הנקודה.

אורנה גייל: היום המצב החוקי הוא שאם יתום משני הורים נפגע והוא בן 6, לדוגמא, הרי שעד גיל 27 הוא מקבל מלא את כל התקופה.

אורנה גייל: היום המצב הוא שזה עד גיל 21.

אורנה גייל: זאת אומרת, עד גיל 21 הוא מקבל מלא ואם הוא מעבר לגיל 21 ואם האירוע קורה לו כשהוא בין 21 עד גיל 35, הוא מקבל 80% למשך תקופה של שנתיים.

אורנה גייל: זה המצב החוקי היום.

אורנה גייל: אנחנו מוכנים שבמקום עד גיל 21 זה יזוז לגיל 27.

אורנה גייל: עד גיל 27 הוא מקבל מלא את התגמול הגבוהה יותר, שגם עליו הסכמנו.

אורנה גייל: אם האירוע קורה לו כאשר הוא בן 27, במקום מה שהיום זה 35, אנחנו מסכימים עד גיל 37, הוא יקבל 80%, אבל במקום למשך תקופה של שנתיים, למשך תקופה של 3 שנים.

אבי בלשניקוב: זאת אומרת שבגיל 30 תיפסק הזכאות שלו לגמרי?

אבי בלשניקוב: אם הוא בן 27, בגיל 30 הוא לא יקבל כלום.

אורנה גייל: נכון.

קריאה: זה לא מה שאושר בקריאה הראשונה.

אורנה גייל: נכון, אבל אני מדברת אל מול המצב הקיים.

אורנה גייל: כשאנחנו מסתכלים על קבוצת היתומים האחרת, שלא מאיבה, הזכאות המלאה שלהם לפי חוק הביטוח הלאומי מסתיימת בגיל 18 ואם הם בצבא, היא מסתיימת בגיל 21.

אורנה גייל: לפי חוק נפגעי פעולות איבה, זה בגיל 21.

אורנה גייל: אנחנו מסתכלים עליהם כאילו הם יצאו לעצמאות בגיל 21.

אורנה גייל: פה, על הקבוצה הזאת, אנחנו נסתכל כאילו הם יצאו לעצמאות בגיל 27.

אורנה גייל: נמשיך את האפשרות.

אורנה גייל: אפילו אם הוא בן 33, הוא יקבל את זה עוד 3 שנים עד גיל 36.

אורנה גייל: ההתייחסות אליו כבן אדם עצמאי, הפערים האדירים האלה, כאשר יתום הוא מפעולות איבה מתייחסים אליו כאילו הוא יצא לעצמאות בגיל 40, אל מול יתום אחר שהוא בן 21, היא דבר שלא נוכל להסביר אותו.

רן כהן: זה שני הורים.

אורנה גייל: גם שם זה שני הורים.

נורית אלשטיין: גם במקור זה שני הורים.

אבי בלשניקוב: זה לא אותו דבר אם אחד מת מסרטן ואחד מתאונת דרכים ואחד מת מפעולות איבה.

נורית אלשטיין: ככל שהפערים גדולים מידי, ההסבר שתצטרך לתת הוא מהותי יותר.

נורית אלשטיין: הרציונאל צריך להיות ברור ומתאים.

נורית אלשטיין: הוא צריך להיות בהלימה לאירוע.

נורית אלשטיין: אתה גם לא יכול ליצור כאן מלכודת עוני.

נורית אלשטיין: אנחנו מדברים על גילאים מאוד גבוהים.

נורית אלשטיין: אסור לך ליצור מצב כזה.

נורית אלשטיין: הרי אתה רוצה שאדם יצא לעצמאות.

נורית אלשטיין: אתה לא רוצה ליצור מצב שהוא יהיה סמוך על קופה.

נורית אלשטיין: אתה מבין?

נורית אלשטיין: כאן מה שמציעים זה משהו מאוד מידתי שאפשר לחיות אותו, הוא נכון, הוא נבדק מול כל האוכלוסייה, גם הקיימת.

נורית אלשטיין: גם האירוע הזה, שאדם הוא בן להורים שנפגעו שניהם, תוך הארכת התקופות אל מול החקיקה הקיימת, כאשר מוסיפים שנה.

נורית אלשטיין: אנחנו לא מדברים על שנתיים, אנחנו מדברים על שלוש וגם פותחים את הטווח.

נורית אלשטיין: גם מניפה רחבה יותר , גם תקופה ארוכה יותר, וגם סכומים גדולים יותר.

נורית אלשטיין: אני חושבת שזה דבר מאוד מידתי ומאוד נכון.

נורית אלשטיין: אי אפשר לנתק חקיקה מכל הקונטקסט.

נורית אלשטיין: חוק חי בתוך איזה קונטקסט.

נורית אלשטיין: גם שם זה פעולות איבה, אנחנו מתקנים את החוק.

אבי בלשניקוב: אני לא מסכים.

אבי בלשניקוב: אמנם אין לי זכות הצבעה פה ועמדה אבל כאזרח, אני אומר שאני לא מסכים.

אבי בלשניקוב: זאת החלטה שלכם.

רן כהן: מאחר ויש לי זכות להצביע וגם לומר את דעתי, גם אני לא מסכים.

רן כהן: אני אשאר בעמדתי כפי שסוכם בקריאה ראשונה.

רן כהן: אני מבין לגמרי את מה שאומרת היועצת המשפטית לכנסת.

רן כהן: אני חושב שכוונת החוק הזה היא כן לתת העדפה מאוד מאוד חדה ומפורשת לנפגעים מפעולות טרור.

רן כהן: אמרתי גם בישיבה הקודמת, אני חושב שהעניין הזה שילד, בכל גיל, נשאר כאשר הוריו נרצחו בפעולות טרור, זאת טראומה כל כך נוראה, כל כך איומה - - -

יצחק גלנטי: גם אם זה מחייב שינויים בחוקים אחרים?

רן כהן: כן.

רן כהן: המדינה נשארת האבא והאמא היחידים.

רן כהן: לא יהיה בליבי עליכם אם תעבירו את ההסכמה הזאת, אבל אני אגיש הסתייגות.

זבולון אורלב: אני שותף לך בהסתייגות, אני מקווה שזה יהיה החוק.

זבולון אורלב: אם היועצת המשפטית רוצה, היא יכולה להגיש הסתייגות.

נורית אלשטיין: ניסיתי רק להסביר.

זבולון אורלב: קודם כל, ההצעה הזאת, שהיא הצעת פשרה, לעומת מה שעבר בקריאה ראשונה, לא מחייבת שינוי באף חוק.

זבולון אורלב: היא גם לא מהווה תקדים.

נועה בן-שבת: התברר שיש מרכיב נוסף בהצעה שלא שמענו קודם.

נועה בן-שבת: ההצעה בעצם אמרה שמצד אחד, עד גיל 27 מעלים את הגמלה מ-80% ל-100% ומצד שני, מגיל 27 עד גיל 38 האפשרות לקבל היא רק במשך 3 שנים מתוך אותם 10 שנים.

זבולון אורלב: אני הייתי פה, אני לא מסכים.

זבולון אורלב: אני חושב שהגמלה צריכה להינתן מגיל 27 עד גיל 37 ואני אסביר למה.

זבולון אורלב: אני שותף לפשרה ואני מיוזמי הפשרה.

זבולון אורלב: אני מסתכל מנקודת הצדק החברתי.

זבולון אורלב: צדק חברתי הוא שאף ילד לא מתנתק בגיל 27 ולא בגיל 30.

זבולון אורלב: הורים ממשיכים לעזור לילדים שלהם וגם לנכסים שלהם באלפי שקלים, בסכומים גדולים מאוד.

זבולון אורלב: היה רעיון שבמקום גמלה נקרא לזה מענקים.

זבולון אורלב: אני מציע לא לעשות מכבסת מילים.

זבולון אורלב: ב-10 השנים האחרונות, מגיל 27 עד גיל 37, באותה תקופה, ההורים צברו נכסים.

זבולון אורלב: אחרי 120 שנה הם יכלו להוריש יותר לילדים שלהם.

זבולון אורלב: פה הירושה נעצרה ברגע שההורים נהרגו.

זבולון אורלב: אם ניקח פעם אקטואר לעשות את כל ההפסד הכספי, אני אומר לך שגם מה שקבענו פה לא מכסה ולא נותן פיצוי כספי.

זבולון אורלב: אני לא חושב שהמדינה צריכה לכסות הכל.

נורית אלשטיין: אבל בן 27 שאמו נפטרה מסרטן, לא עלינו, ואביו נהרג בפעולת איבה חודש לאחר מכן.

רן כהן: נורית, זה יבוא בכנסת הבאה.

זבולון אורלב: תבחיני בין גורל שמים.

נורית אלשטיין: שניהם זה גורל שמיים.

נורית אלשטיין: יש לי בן יקר בן 37 שהוא סמוך על שולחני ואני מכירה את זה.

נורית אלשטיין: כן ירבו, יש לי ילד יקר מאוד.

נורית אלשטיין: הבעיה היא שכאשר אתם מחוקקים כאן, לא מספיק שאנחנו אומרים שפיצלנו וזה יעבור לכנסת הבאה.

נורית אלשטיין: אנחנו צריכים להסתכל בעת הזאת על המצב הקיים אל מול המצב הקיים, על פי אמות מידה מידתיות.

נורית אלשטיין: קשה לי להסביר את זה.

נורית אלשטיין: אגב, יכול להיות שכשהכנסת הבאה תדון, אפשר יהיה לעשות תיקון בהכל.

נורית אלשטיין: אם הכנסת הבאה תדון ותחליט, גם את הקבוצה ההיא לצרף או לא לצרף, אפשר יהיה לעשות תיקון רוחב.

נורית אלשטיין: אבל כרגע זה המצב.

נורית אלשטיין: בואו לא נעשה פער גדול מידי.

יצחק גלנטי: אני מבקש לשמוע את המשפחות הנוגעות בדבר.

זבולון אורלב: מנשה גביש ממשפחת גביש.

זבולון אורלב: האבא, האמא והאח שהיה קצין בסיירת מטכ"ל וגם הסבא נהרגו בביתם באילון מורה במוצאי חג, כשמחבל חדר לישוב אלון מורה ופשוט רצח אותם.

מנשה גביש: אני מרגיש שמתווכחים פה על דברים על דברים כל כך קטנים.

מנשה גביש: יש לנו עוד דרישות, יש לנו עוד בקשות.

מנשה גביש: גם כך החוק הזה גם כך סורס והוגבל מלכתחילה.

מנשה גביש: גם וועדת גולדברג מיסודה, לא צירפה כמו שצריך את המשפחות, לא שמעה אותם כמו שצריך, היא לא הבינה וגם לא שמעה דעות.

מנשה גביש: אני חושב שהדבר הנכון והראוי לעשות זה להשוות את היתומים משני הורים, שהם 50 יתומים סך הכל, לאלמנות או להורים שכולים.

מנשה גביש: זה אומר עוד הטבות כמו רכב, אחזקת רכב, הנחה מארנונה, פטור מאגרת טלוויזיה.

מנשה גביש: זה מדבר גם על גובה קצבה ופה אנחנו מדברים פתאום על 27 עד 37.

מנשה גביש: אנחנו רוצים להגיע לבסיס ושלא יותירו אותנו להילחם כל החיים על החוק הזה.

רן כהן: עד גיל 37 זה נראה לך סביר?

רן כהן: אם זה יהיה עד גיל 37 כל השנים, לא 3 שנים?

מנשה גביש: אני חושב שזה סביר אבל יש פה עוד דברים.

מנשה גביש: פתאום מתחילים להתווכח אם זה יהיה 3 שנים מגיל 27 או 10 שנים.

יצחק גלנטי: הויכוח הוא לא על מה שמגיע לכם.

יצחק גלנטי: הויכוח הוא לגבי המידתיות.

יצחק גלנטי: בחקיקה הזאת אנחנו עוברים מעבר לאיזה מחסום של מידתיות שעשוי לגרום להשלכות.

מנשה גביש: אבל דיברנו על הפרדה של יתומים משני הורים משאר היתומים.

מנשה גביש: אני חושב שזה הגיוני.

זבולון אורלב: יש השלכות פסיכולוגיות ולא משפטיות.

נעמה צורף: אני עורכת דין.

נעמה צורף: הורי, משפחת הלוי, נהרגו סמוך לקדומים לפני שנתיים וחצי.

זבולון אורלב: מחבל מחופש לחרדי עצר טרמפ את הרכב ורצח אותם.

נעמה צורף: יש לי תשובה חלקית לנושא המידתיות.

נעמה צורף: ישב המחוקק והחליט החלטות שבעצם מבדילות בין מי שנפצע מנפילה במדרגות לבין מי שנפצע בפעולת טרור.

נעמה צורף: מי שנפצע מנפילה במדרגות לא זכאי להטבות אחרות.

נעמה צורף: ישבו והחליטו שאלמנה שבעלה נרצח בפעולת טרור שונה מאלמנה אחרת.

נעמה צורף: ישנו והחליטו שאב שכול שאיבד את ילדו בכנרת שונה מהורה שכול שאיבד את ילדו בפעולות איבה.

נעמה צורף: לכן בנושא המידתיות, אי אפשר לומר שיתום שאיבד את הוריו כדרך הטבע, דומה ליתום – המחוקק כבר אמר שזה לא אותו דבר ולכן אין פה בעיה להסביר את המידתיות בגלל שיש כבר הסבר למידתיות.

נעמה צורף: חבר הכנסת אורלב דיבר על נכסים.

נעמה צורף: לא רק שלא נשארנו עם נכסים, נשארנו עם משכנתאות.

נעמה צורף: הרבה מאוד ביטוחים וקרנות פנסיה מחריגים את הנושא של פעולות איבה.

נעמה צורף: אנחנו באופן אישי ממשיכים לשאת במשכנתא שהורי נטלו לפני 12 שנה ואנחנו לא המשפחה היחידה.

רן כהן: למה, למשכנתא יש ביטוח?

נעמה צורף: יש מצב של החרגה, שפגיעת איבה מחריגה את תשלום המשכנתא.

זבולון אורלב: נתת רעיון להצעת חוק.

נעמה צורף: לנושא המידתיות.

נעמה צורף: אם אנחנו מסתכלים על משפחת שכול אחרת, נושא של אלמנות והורים שכולים, ישב המחוקק וקבע שלא רק שהם זכאים עד סוף ימי חייהם, קבע גם שאחרי גיל 65 הם יהיו זכאים לתוספת של 10%, גם אצל אלמנות וגם אצל הורים שכולים.

נעמה צורף: לא מזמן גם עברה בקריאה ראשונה החלטה שאלמנה שנישאה ממשיכה לקבל גמלה עבור ילדיה.

נעמה צורף: אצלנו לא נותר לא אלמן ולא אלמנה ולכן הכסף שהמדינה חוסכת מלהעביר לאלמן ולאלמנה אנחנו מבקשים שיעבור אלינו.

נעמה צורף: לא באנו לדרישה עד סוף ימי החיים, כמו שאם אמי היתה נותרת בחיים היא היתה ממשיכה ומקבלת, אלא כרגע הסכמנו, ובדוחק מאוד ובלב כבד, לגיל 37.

נעמה צורף: אם נגביל את זה ל-3 שנים, בנושא מידתיות יהיה לך קשה להסביר את ההיפך.

נעמה צורף: למה יש הבדל כל כך קיצוני בין יתום משני הוריו לבין אלמנה או לבין הורה שכול?

נעמה צורף: יותר מזה.

נעמה צורף: הורה שכול שמאבד שני ילדים מקבל גמלה כפולה של 200% לכל ימי חייו.

נעמה צורף: אין לזה היגיון כלכלי או מידתיות מול יתום משני הורים וכרגע, אם הוא עבר את גיל 37, הוא יקבל אפס ממדינת ישראל.

נעמה צורף: הנושא של אגרת טלוויזיה זה לא ה-400 שקלים.

נעמה צורף: ההבדל הוא, שהמדינה מכירה בהורה שכול לכל ימי חייו.

נעמה צורף: מתוך זה היא מעניקה לו הטבות שונות סמליות אבל שמחממות את הלב.

נעמה צורף: יתום משני הורים עובר את גיל 37, כיום עובר את גיל 25, המדינה אומרת לו שלא מכירים בך, אתה לא נפגע פעולות איבה.

נעמה צורף: הוריך התפוצצו ברכב ביחד, בגלל שהם אזרחים במדינת ישראל ואנחנו שולחים אותך להתמודד לבד.

רן כהן: עורכת הדין צורף, אתם הסכמתם לגיל 37?

נעמה צורף: בלב כבד, כן.

נועה בן-שבת: אבל בלי ההגבלה של ה-3 שנים.

נורית אלשטיין: לא היו מודעים - - -

זבולון אורלב: את יכולה לשאול האם היינו מודעים ולא לקבוע שלא היינו מודעים.

נורית אלשטיין: לא אמרתי שאתם לא הייתם מודעים, אמרתי שהם לא היו מודעים.

זבולון אורלב: הם היו מודעים.

נעמה צורף: עניין ה-3 שנים עלה רק עכשיו.

זבולון אורלב: גם בדיון בבוקר העלה נציג האוצר – את לא היית כאן.

זבולון אורלב: בבוקר קיימנו דיון מכין עם האוצר, עם הביטוח הלאומי, עם משרד המשפטים, עם נועה, עם היתומים ואנוכי.

זבולון אורלב: הנושא הזה עלה ואנחנו דחינו את הדבר הזה.

זבולון אורלב: אמרנו שמול זה נלך לפשרה של הורדת הגיל והפחתת הגמלה.

זבולון אורלב: רצינו לעשות את זה קצת יותר מידתי.

זבולון אורלב: את שואלת אותי האם זה צדק חברתי מוחלט?

זבולון אורלב: התשובה היא לא.

זבולון אורלב: צריכים לחיות בפשרות.

זבולון אורלב: הפצרתי בהם, מאוד הפצרתי בהם מאוד ללכת לפשרה, למרות שבקריאה הראשונה זה עבר מלא עד גיל 40.

זבולון אורלב: אמרתי להם שחייבים ללכת לפשרה כי אתם בלב ההסכמה הלאומית ואל תיכנסו למחלוקות.

יצחק גלנטי: אני מבקש לשמוע את נציג האוצר.

אוהד רייפן: בזמנו היתה ועדת גולדברג שמינה שר הרווחה דאז, זבולון אורלב.

זבולון אורלב: מנחם גולדברג שהיה נשיא בית המשפט הארצי.

זבולון אורלב: בינתיים הוא נפטר.

זבולון אורלב: אדם בלתי רגיל, הסכים, נרתם לזה, עשה עבודה בלתי רגילה.

רן כהן: שאלתי לשם משפחתך כי פעם הופיע פה מטעם האוצר אוהד מרני והוא חטף מהיושבת ראש.

רן כהן: אני הגנתי עליו ולימים הוא הפך להיות מנכ"ל משרד האוצר.

אוהד רייפן: הוועדה הזאת באה לדון בדיוק בסוגיה הזאת, איזה פיתרון ביטוח לאומי צריך לייצר לאוכלוסייה הזאת.

אוהד רייפן: הוא יצא עם המלצות שצריך לשפר באופן משמעותי את המצב הקיים.

אוהד רייפן: בנוגע לנושא הגיל הוועדה אמרה שלמרות שהיום הגמלה משתלמת עד גיל 21, צריך לשלם אותה עד גיל 25.

אוהד רייפן: שנהיה מודעים למגרש המשחקים שאנחנו מדברים בו.

אוהד רייפן: אם אני מבין נכון את הדינאמיקה שאמורה היתה להיות, הצעת החוק צריכה להגיד שאנחנו מעוניינים ליישם את דוח ועדת גולדברג.

אוהד רייפן: אז אולי היה משא ומתן בין 21 ל-25.

אוהד רייפן: נוצר פה מצב שהוא טיפה תמוה שבו אומרים שאמנם יש המלצות הוועדה, שמציעות לשפר את מצבה של האוכלוסייה הזאת, אבל אנחנו לא לקחת את המלצות הוועדה ולעשות הרבה מעבר.

רן כהן: אוהד, אתה יודע שוועדות הכנסת הן לא חותמת גומי של ועדה.

אוהד רייפן: ממש לא התכוונתי לרמוז לכך.

רן כהן: כששואלים למה התכוון המחוקק, מתכוונים לבית הזה.

אוהד רייפן: העניין הוא שיש פה עניין של מידתיות.

אוהד רייפן: אני לא חושב שיש חולק על זה שזאת אוכלוסייה שנפגעה בצורה מאוד קשה, לא עלינו.

אוהד רייפן: ברמה האישית ולא כפקיד אוצר, באמת כואב הלב.

אוהד רייפן: יחד עם זאת, אנחנו חייבים לזכור - - -

יצחק גלנטי: אנחנו שמחים על הצטרפותו של חבר הכנסת פרופסור אריה אלדד.

אוהד רייפן: המדינה אחראית לא רק על אוכלוסיית היתומים הזאת אלא גם על אוכלוסיית יתומים רחבה יותר.

אוהד רייפן: אנחנו חייבים לזכור שחייבת להישמר איזו מידה של מידתיות.

אוהד רייפן: אני לא אומר שזה צריך להיות ברמה של אחד לאחד כי באמת הנסיבות שונות, אבל חייבת להיות רמה של מידתיות בין מה שמקבלת האוכלוסייה הזאת לבין מה שמקבלים יתומים אחרים, בין אם הוריהם נפגעו בתאונות דרכים או אם הורה אחד נהרג בפעולת איבה - - -

יצחק גלנטי: אשר על כן, מה השורה התחתונה?

אוהד רייפן: אני חושב שנכון יהיה לאמץ את המלצות הוועדה של גיל 25.

אוהד רייפן: המלצות הוועדה מדברות על העלאה מגיל 21 לגיל 25.

נועה בן-שבת: מגיל 25 עד גיל 35 לתת שנתיים.

מאיר סחויסחורדר: זה חוסר הבנה, זה לא נכון.

מאיר סחויסחורדר: ועדת גולדברג שיתום משני הורים מגיע לו מלוא הזכויות של נכה 100%.

נועה בן-שבת: לא מתווכחים על הגיל.

מאיר סחויסחורדר: אבל בכסף זה פער אדיר בין מה שהוא מדבר לבין מה שהוועדה קבעה.

אוהד רייפן: אני אקריא מסעיף ב' בעמ' 3 של ועדת גולדברג: "מוצע כי הגמול החודשי האמור ישולם עד הגיע היתום לגיל 25 וזאת אף אם התייתם מהוריהו השני לאחר שמלאו ליתום 21 שנים".

נעמה צורף: אבל על איזה גמלה מדובר שם?

נעמה צורף: לא על גמלה של כמה מאות שקלים.

אוהד רייפן: אני צריך לבדוק.

אורנה גייל: אנחנו מקבלים את מה שוועדת גולדברג אומרת גם בעניין הגדלת הסכום וגם בעניין הגיל.

אורנה גייל: זה התגמול החודשי המוגדל שנתנו, זה לא התגמול הקיים היום בחוק.

אורנה גייל: לזה אנחנו מסכימים.

אורנה גייל: אנחנו מקבלים את התגמול החודשי שהציעה ועדת גולדברג ומוכנים לעגן אותו בחוק.

אורנה גייל: המשפחות לא היו בטוחות שאנחנו מתכוונים לתגמול הגבוה.

יצחק גלנטי: נורית אלשטיין, היועצת המשפטית, האם רצית להוסיף משהו?

נורית אלשטיין: חשבתי על איזה מודל אבל עשיתי לו פרה רולינג והוא נדחה.

יצחק גלנטי: אבי בלשניקוב, בבקשה.

אבי בלשניקוב: הייתי רוצה לציין את עמדתה של יושבת ראש הכנסת בסוגיית המידתיות.

אבי בלשניקוב: טוב שזה ייכנס לפרוטוקול ויובא לידיעת כל החברים ממשרדי הממשלה השונים, שגם אני הייתי שם בעבר.

אבי בלשניקוב: אני לא מסכים עם זה, אבל לכאורה שרים הם פוליטיים, אבל אנחנו מנכ"לים מקצועיים.

אבי בלשניקוב: אדוני היושב ראש.

אבי בלשניקוב: לגבי סוגיית המידתיות ולגבי כל מילה ערכית כזאת או אחרת.

אבי בלשניקוב: גם בצבא ההגנה לישראל אני לא מכיר מקרים שזוג הורים נהרגו בקרב, אחד בגבעתי ואחד בסיירת מטכ"ל.

אבי בלשניקוב: זה מקרי ייחודי, אין לזה אח ורע, לא בגודל האסון, לא בסיטואציה, לא בגיל.

אבי בלשניקוב: דיברה קודם היועצת המשפטית על גיל מסוים.

אבי בלשניקוב: אין גיל שבו הורים מפסיקים לסייע לילדים שלהם.

אבי בלשניקוב: אין גיל.

אבי בלשניקוב: אמא שלי בת 70, אבא שלה בן ה-90 עדיין עוזר לה.

אבי בלשניקוב: הוא עוזר לה עד היום.

אבי בלשניקוב: גם את גברתי היועצת המשפטית, ואני מצדיע לך, עוזרת לילדים הגדולים שלך, שהם מעל גיל 30.

אבי בלשניקוב: לכן, אני באמת מציע, ודווקא באווירה של סיום המושב הקצר הזה – חוץ מאשר להצדיע לך, אדוני חבר הכנסת זבולון אורלב, להצעת החוק שלך וליוזמה של יושבת ראש הכנסת לקיצור הליכים, פשוט להעביר ולתקן את החרפה ואת העוולה שהיתה קיימת עשרות שנים.

אבי בלשניקוב: הם עוד יכולים לדרוש מהתקופה של מעלה העקרבים.

שי סומך: אני רוצה להצטרף לדברים של היועצת המשפטית של הכנסת.

שי סומך: זה נכון שהקבוצה שלפנינו היא קבוצה שאפשר לייחד אותה ולתת לה הטבות מעבר לקבוצות האחרות.

שי סומך: הבעיה היא שהאבחנה בין האוכלוסייה הזאת לבין אוכלוסיות דומות, זאת אבחנה דקה.

שי סומך: לכן, בנסיבות כאלה שבהן האבחנה דקה, יש חשיבות רבה למידתיות.

יצחק גלנטי: האם הנושא של המידתיות ניתן למבחן לאור הדברים שאמר קודם אבי בלשניקוב?

יצחק גלנטי: האם ניתן בכלל להביא לכלל מידתיות כאשר זוג הורים נרצח בפעולות איבה?

יצחק גלנטי: רבותי, אי אפשר למדוד כל דבר במונחים של כסף.

נורית אלשטיין: זה לא העניין של הכסף, זה עניין ציבורי.

שי סומך: ניקח ילד בן 5 שהתייתם מהוריו.

נורית אלשטיין: רוצח בדרכים שרצח לילד שני הורים מכיוון שהוא נהג בלתי אחראי בסמי טריילר עם 100 עבירות קודמות.

יצחק גלנטי: אז אולי אנחנו צריכים לדון בעניין הזה וגם לתקן אותו.

שי סומך: נניח שיש ילד בגיל מסוים שהתייתם משני הוריו.

שי סומך: במקרה אחד הוא התייתם משני הוריו בשל פעולת טרור ובמקרה השני הורה אחד נפטר בגלל פעולת טרור וההורה השני נפטר מסיבה אחרת.

שי סומך: שניהם באותו מצב נפשי וכלכלי.

שי סומך: נכון שיש הבדל ביניהם כי המקרה שבו שני הורים נפטרו בגלל פעולות טרור הוא מקרה שיש אולי מחויבות גדולה יותר למדינה.

שי סומך: יש הבדל, אבל ההבדל הוא לא חד, הוא הבדל דק.

שי סומך: לכן, יש חשש שהצעת החוק הזאת גם תורחב למצב שבו אחד מההורים נפגע בפעולת טרור והשני לא, ואז ממצב כזה, השלכת הרוחב היא הרבה יותר גדולה.

יצחק גלנטי: את הנושא הזה פיצלנו.

דוד פור מנשה: אני יושב ראש ארגון נפגעי פעולות איבה.

דוד פור מנשה: אני מברך על היוזמה של חבר הכנסת אורלב.

דוד פור מנשה: אנחנו בעד למקסם את הזכויות.

דוד פור מנשה: יש פה יתומה משני הורים, מירי פירסטנברג.

מירי פירסטנברג: אני יתומה משני הורים.

מירי פירסטנברג: עד השנים האחרונות לא היו חוקים.

מירי פירסטנברג: ביטוח לאומי לא שם עלי, לא הסתכל עלי, לא דאג עלי.

מירי פירסטנברג: כל חיי, מגיל 5.5 נלחמת בחיים האלה לבד.

מירי פירסטנברג: אני מברכת על היוזמה הזאת אבל אני חושבת שצריך לחשוב יותר לעומק ואולי אפשר יהיה להכניס בהמשך תקנות.

מירי פירסטנברג: אנחנו הוזנחנו לאורך כל השנים.

מירי פירסטנברג: מעולם לא דיברו איתי.

מירי פירסטנברג: החוק הזה, אם אפשר להרחיב אותו בתקנות, מה יהיה עלינו?

רן כהן: אני מזדהה לחלוטין עם הדברים של אבי בלשניקוב.

רן כהן: נדמה לי שעניין המידתיות פה הוא עניין פורמליסטי.

רן כהן: אנחנו מדברים על מצב אנושי, שבמפורש אנחנו רוצים להבדיל אותו מדברים אחרים.

רן כהן: אם המדינה לא נכנסת במקום האבא והאמא שנרצחו, אז המדינה מפקירה את האנשים האלה.

רן כהן: לכן, אדוני היושב ראש, אני עומד על דעתי שהפיתרון יהיה – אני מודה שנכנעתי כי רציתי להתעקש עד גיל 40 ואני מקבל את הפשרה עד גיל 37, אבל שכל ה-10 שנים האלה יקבלו את ה-80%.

רן כהן: עד גיל 27 מקבלים גמלה מלאה, מגיל 27 עד 37, כל ה-10 שנים, 80% מהגמלה.

נועה בן-שבת: זה לא שדובר קודם.

נועה בן-שבת: קודם דובר על כך שעד גיל 40 הם מקבלים 80% מהגמלה.

רן כהן: אני מבקש להצביע על השינוי הזה.

שי סומך: יש פה חוסר הבנה קריטי.

יצחק גלנטי: זכותך להגיד מה שאתה רוצה.

יצחק גלנטי: הוועדה שמעה את הדיון במלואו והוועדה עוברת להצבעה על הסעיף הזה בלבד.

נעה בן-שבת: בעצם אנחנו מדברים על יתום ששני הוריו נפטרו בפעולת איבה.

נעה בן-שבת: הוא מקבל 100% גמלה, כמו גמלה שמשולמת ליתום עד גיל 21.

נעה בן-שבת: הוא מקבל את הגמלה הזאת עד הגיעו לגיל 27.

נעה בן-שבת: מרגע שמלאו לו 27 שנים ועד גיל 37, הוא מקבל 80% מאותה הגמלה.

נעה בן-שבת: זאת הצעת הפשרה.

זבולון אורלב: אני לא רשאי להצביע כיוון שלסיעת האיחוד הלאומי מפד"ל יש נציג אחד וזה אריה אלדד.

יצחק גלנטי: מי בעד ההצעה הזאת?

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

יצחק גלנטי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק גלנטי: רבותי, ההצעה הזאת עוברת.

יצחק גלנטי: מובעת הסתייגות מטעם האוצר.

זבולון אורלב: הנושא השני שאני רוצה להעלות ודובר בו בהכנה הוא סוגיית התחולה שלא עסקנו בה בקריאה הראשונה.

זבולון אורלב: הואיל ופיצלנו אז הצעת התחולה היא רק על מי שהתייתם משני הוריו בפעולת איבה, שזה יחול על כל אלה מאוקטובר 2000.

זבולון אורלב: לגבי המקרה של מעלה עקרבים נמסר לי שיינתן פיתרון נקודתי על ידי הביטוח הלאומי או על ידי המוסדות האחרים, כך שהם צריכים להחיל משנת 1978.

זבולון אורלב: המקרה של מעלה עקרבים היה ב-1954.

אריה אלדד: הפיתרון הרטרואקטיבי, כדי לא להחיל גמלה על גיל 50, 60 צריך להיות בתשלום חד פעמי.

זבולון אורלב: תכף נדבר על מעלה עקרבים.

יצחק גלנטי: רבותיי, אני מעלה להצבעה את ההצעה הזאת של אורלב.

נועה בן-שבת: השאלה האם הזכאות היא גם פיצויים רטרואקטיביים?

זבולון אורלב: כן, ודאי.

יצחק גלנטי: האם הנקודה ברורה לחברי הכנסת המצביעים?

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק גלנטי: מי בעד, ירים את היד.

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

יצחק גלנטי: אין נגד, אין נמנעים, הסעיף הזה סוכם.

מנשה דוד פור: כפי שאמר חבר הכנסת זבולון אורלב, אני מבקש שיימצא פיתרון נקודתי לשנת 1954.

יצחק גלנטי: במסגרת החלטת הוועדה, אני מודיע בזה שאכן המקרה של מעלה העקרבים - - -

קריאה: ואוטובוס הדמים.

אורנה גייל: אני מוכנה לבדוק את כל האפשרויות אבל אנחנו עובדים לפי החוק.

זבולון אורלב: אני מציע שתיעשה בדיקה על ידי הביטוח הלאומי מה הפיצוי או מה האפשרות לפתור נקודתית.

יצחק גלנטי: זה יובא לידיעת הוועדה ולהחלטתה.

זבולון אורלב: הנחיית הוועדה היא למצוא פיתרון.

זבולון אורלב: במידה ולא ימצא פיתרון, זה יהיה חלק מהפיצול.

זבולון אורלב: כלומר, במסגרת הפיצול שיובא לדיון, החלק שעדיין לא נדון, אם נצטרך חקיקה גם לגבי המקרה של מעלה עקרבים ואוטובוס הדמים של 1978, נמצא פיתרון לשני המקרים האלה.

יצחק גלנטי: במסגרת הפיצול.

דוד אזולאי: אני מציע שתסייג את זה בזמן.

זבולון אורלב: אי אפשר, כי זה כבר בכנסת הבאה.

דוד אזולאי: אתה צריך לקבל תשובה מהאוצר ואני מציע שאת זה תסייג בזמן.

יצחק גלנטי: התשובה מהאוצר תינתן תוך חודש ימים.

זבולון אורלב: אנחנו לא נזנח את המקרה של אוטובוס הדמים בכביש החום ולא את אוטובוס הדמים שחזר מאילת ב-1954 במעלה עקרבים.

זבולון אורלב: כיוזם החוק, אני לא אתן לדבר הזה להתחמק.

זבולון אורלב: הנושא השלישי הוא סוגיית מענק הנישואין.

נועה בן-שבת: מענק הנישואין זה לאו דווקא בעיה.

נועה בן-שבת: זאת תוספת שהוסכמה במוסד לביטוח לאומי והאוצר.

נועה בן-שבת: בישיבתנו הבוקר לא הבעתם התנגדות.

נועה בן-שבת: אחד, זה לעגן פסיקה של בית הדין האזורי לעבודה בתל-אביב, שבעצם הבהירה שמענק הנישואין שניתן ליתום ששני הוריו נפטרו כתוצאה מפעולת איבה, הוא בעצם ניתן בעד כל אחד מההורים, מכוחו של כל אחד מההורים.

יצחק גלנטי: האם יש מישהו מחברי הכנסת שמסתייג?

יצחק גלנטי: אני מעלה את זה להצבעה את סעיף ח2.

יצחק גלנטי: מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

יצחק גלנטי: אין נגד, אין נמנעים, הנקודה הזאת עברה.

נועה בן-שבת: נושא נוסף של מענק הנישואין.

נועה בן-שבת: ההמלצה של ועדת גולדברג היתה שגם כאשר ההורה השני נפטר כתוצאה מפעולת איבה לאחר שהילד נישא, תהיה זכאות ל-80% למענק נישואין חלקי.

נועה בן-שבת: במגבלה של זמן.

זבולון אורלב: ובלבד שהרצח כתוצאה מפעולת איבה היה בתוך שנתיים מאז הנישואין.

נועה בן-שבת: מקבלים מענק נישואין עד גיל 40.

זבולון אורלב: מענק הנישואין יהיה עד גיל 37 או במסגרת ההסתייגות שאנחנו נסכם עליה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם הצעה: מענק הנישואין הוא עד גיל 37 והוא יינתן עד שנתיים לאחר הנישואין.

זבולון אורלב: אם תוך שנתיים לאחר הנישואין נרצחו ההורים, אזי הוא זכאי למענק הנישואין.

מנשה גביש: אני רוצה להוסיף עוד משהו קטן.

מנשה גביש: אם הוא התחתן בצבא, אז לעשות את השנתיים מסוף שירות סדיר.

זבולון אורלב: אי אפשר.

נעמה צורף: אם לא התחתן, אז אם נולד לו ילד.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: החוק הזה הוא חוק ייחודי למי ששני הוריו נרצחו.

זבולון אורלב: אל תכניסו פה שום דבר - - -

אורנה גייל: אנחנו הסכמנו לתת גם אם הנישואין היו לפני הפיגוע, גם אם הפיגוע היה שנתיים לפני זה.

זבולון אורלב: הויכוח כאן הוא על הגיל.

זבולון אורלב: הם אומרים עד גיל 30 ואנחנו אומרים עד גיל 37.

זבולון אורלב: אני מציע להעלות להצבעה עד גיל 37.

זבולון אורלב: הם יכולים להגיש הסתייגות.

סיגל לוי: אני רוצה לחדד את הנקודה שזה לא תיקון בחוק משפחות כי אין לנו שום כוונה לשנות את הגיל לגבי יתומי צה"ל.

נועה בן-שבת: הכוונה היתה שלעניין יתום משני הוריו, כפי שאנחנו מבקשים לנסח פה, שנפטרו כתוצאה מפגיעת איבה, יקראו בעצם את חוק משפחות חיילים - - -

סיגל לוי: זה נשמע קצת מבלבל וזה צריך להיות קצת יותר חד משמעי.

זבולון אורלב: זאת שאלת ניסוח.

סיגל לוי: הכוונה היא שזה לא יהיה תיקון עקיף לחוק משפחות.

זבולון אורלב: זה לא תיקון עקיף.

יצחק גלנטי: אני מבקש להקריא את הנוסח.

נועה בן-שבת: בעצם אנחנו מדברים בסעיף ח': "לגבי יתום ששני הוריו נפטרו כתוצאה מפעולת איבה, תחול הזכאות למענקים לפי סעיף 29א לחוק משפחות חיילים בשינויים אלה: בסעיף 29א(א) לחוק משפחות חיילים, במקום "30 שנים" יקרא "37שנים".

נועה בן-שבת: אחרי סעיף קטן (ב) יקרא: (ג) יתום משני הוריו שנפטרו כתוצאה מפגיעת איבה יהיה זכאי למענק לפי סעיף זה מכוחו של כל אחד מהוריו".

נועה בן-שבת: (ד) יתום משני הוריו שנפטרו כתוצאה מפגיעת איבה יהיה זכאי ל-80% מהמענק לפי סעיף קטן (א) גם אם נישא לפני שנפטר הורהו השני, ובלבד שטרם מלאו לו 37 שנים, ולא חלפו יותר משנתיים מעת הנישואין ועד פטירת הורהו השני".

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: אני מעמיד את זה להצבעה.

יצחק גלנטי: מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

יצחק גלנטי: תודה, אין נגד אין נמנעים.

נעמה צורף: שניה, יש עניין של ניסוח.

נעמה צורף: זה כולל גם את מענק המגורים.

נועה בן-שבת: אדוני, רק רגע.

נועה בן-שבת: יש פה הערה.

נועה בן-שבת: מענק הנישואין לעניין הזכאות למענק הכפול, מדובר על מענק לפי סעיף זה.

נועה בן-שבת: זאת אומרת, גם מענק נישואין וגם מענק דיור שהוא בשיעור 80% מאותו מענק והוא מחליף את מענק הנישואין.

נועה בן-שבת: השאלה, האם רוצים לתת את הזכאות ל-80% מאותו מענק גם אם נישא לפני כן?

נועה בן-שבת: הרי זה לא קשור בנישואין, אז איך תוכלי לתת את המענק?

נעמה צורף: את צודקת, לקחתי חזרה את השאלה.

נועה בן-שבת: רציתי לשאול.

נועה בן-שבת: בהכנה לקריאה ראשונה הוסכם שמענק ההתארגנות ניתן עד גיל 40.

נועה בן-שבת: האם גם פה אתם רוצים להוריד?

זבולון אורלב: להוריד ל-37.

זבולון אורלב: אם לא הייתי מחויב לכם הייתי מציע הסתייגות שזה יהיה עד גיל 50.

זבולון אורלב: לפרוטוקול אני אומר, שאחרי הישיבה הזאת נשב עם האוצר, עם המשפחות ועם אבי כדי לראות אם ניתן להגיע להסכמה על הסתייגות מסוימת.

רן כהן: מאחר ואני לא מחויב להסכמות, אז אני מציע את זה כהסתייגות.

זבולון אורלב: אגב, תרשמי לי הסתייגות דיבור.

רן כהן: גם לי.

נועה בן-שבת: בהכנה לקריאה ראשונה העלתה נציגת משרד הביטחון את נושא המענק שמשולם לפי סעיף 29ה.

נועה בן-שבת: זה מענק שמשולם ליתום מעל גיל 21.

נועה בן-שבת: ביקשת לדון ביחד בין המענקים, האם זה מענקים נוספים?

נועה בן-שבת: אני מבינה שבשלב זה המענק והתגמול באים בנוסף לאותו מענק.

זבולון אורלב: ודאי.

יצחק גלנטי: יש מי שסבור אחרת לפירוש שניתן?

יצחק גלנטי: לא, תודה.

נועה בן-שבת: עכשיו הנושא של פיצוי לאפוטרופוס.

זבולון אורלב: אני רוצה להסביר את העניין.

זבולון אורלב: בקריאה הראשונה מצאנו לנכון להסדיר שמשפחה שמטפלת ביתומים ששני הוריהם נרצחו בפעולת איבה, להסדיר פיצוי כספי מכיוון שמי שמטפל עוזב את עבודתו ונשאר לטפל.

זבולון אורלב: כמובן שההחלטות מי מטפל הן החלטות של בית משפט ושל משרד הרווחה.

זבולון אורלב: הסדרנו בחוק שהכספים שמגיעים ליתומים לצורך הקיום היום יומי שלהם, לצרכים השוטפים שלהם, יגיעו ישירות לאפוטרופוס האחראי על הגוף.

זבולון אורלב: כלומר, יש אפוטרופוס לרכוש, יש אפוטרופוס לגוף.

זבולון אורלב: זה שמטפל בגופם של הילדים מקבל את הכספים במישרין.

זבולון אורלב: אז קבענו שהוא מקבל או את הסכום של השכר שהוא עבד בו עד עכשיו והפסיק.

זבולון אורלב: לדוגמא, אם הוא היה מנכ"ל משרד ממשלתי, הוא התפטר מעבודתו, הוא הרוויח 30,000 שקל ועכשיו הוא מטפל בילד אחד, אז הוא יקבל 30,000.

זבולון אורלב: או, אם הוא בחור צעיר והחליט לטפל ב-8 ילדים, הוא יקבל רק שכר ממוצע כי אין לו עדיין שכר.

זבולון אורלב: הגענו למסקנה שזה דבר לא נכון.

זבולון אורלב: אמרנו שראוי שהפיצוי יינתן לפי מספר הילדים.

זבולון אורלב: יש הבדל בין מי שמטפל בילד אחד לבין מי שמטפל ב-10 ילדים.

זבולון אורלב: לכן צריך להיות מנגנון לפיצוי, שאותו אנחנו לא יודעים וזאת בשונה ממה שהחלטנו בקריאה הראשונה.

רינת וייגלר: מאחר ולא השתתפתי בדיון הבוקר, אני רוצה לראות אם הדברים מובנים לי.

רינת וייגלר: אני מבינה שהפיצוי שעליו מדובר בסעיף 7ד הינו פיצוי מענק תגמול להורים המגדלים בגין הגידול ובגין השקעת הזמן, אבדן הכנסה.

רינת וייגלר: אבל מדובר בפיצוי שמיועד להורה המגדל, ללא קשר לתגמולים המשולמים בגין דברים שצריכים להיות משולמים לצרכי הילד, בנוסף לצרכי הילדים.

רינת וייגלר: מבחינת הניסוח, חשוב שיהיה מוגדר.

רינת וייגלר: גם אם הכיוון הוא ללכת לסעיף הסמכה לשר, חשוב להבחין שכאן מדובר על אבדן הכנסה או כל דבר אחר.

אורנה גייל: אנחנו רצינו להיצמד לתשלום של משפחות אומנה.

רינת וייגלר: נקודה נוספת.

רינת וייגלר: אני רוצה להבהיר שיש מקרים של משפחות שמאמצות.

רינת וייגלר: יש מקרים בהם משפחות הופכות ממשפחה מגדלת למשפחה מאמצת.

רינת וייגלר: בדרך כלל יש רצון לעודד את האימוץ ולא להפוך מצב שבו תשלום גמלה כזה או אחר יפסק מאחר ומשפחה הופכת להיות משפחה מאמצת.

רינת וייגלר: זה נושא שצריך לתת עליו את הדעת כי בדרך כלל משפחה רגילה שמטפלת בילדים לא בנסיבות האלה, ברגע שהיא הופכת להיות משפחה מאמצת, המדינה מפסיקה לשלם לה.

רינת וייגלר: משפחה מאמצת לא מקבלת שכר עבור הילדים.

זבולון אורלב: בואי נבחין בין שני דברים, בין פיצוי על אבדן הכנסה לבין התשלומים המגיעים לצורך קיומם של היתומים.

רינת וייגלר: אני מדברת רק על הפיצוי בגין אבדן הכנסה.

רינת וייגלר: אני מדברת כרגע על אותו פיצוי שאותה משפחה קיבלה עבור הילדים.

זבולון אורלב: משפחת אומנה מקבלת שני סוגי תשלומים, אחד לצורך קיום הילדים ואחד לצורך פיצוי.

רינת וייגלר: במשפחת אומנה רגילה הוא מקבל רק החזר הוצאות.

זבולון אורלב: אבל לא בגין אבדן הכנסות.

רינת וייגלר: אני מדברת בהקשר של משפחה שטיפלה בשני ילדים יתומים נפגעי פעולות איבה ומחליט שהיא מחליטה לאמץ.

רינת וייגלר: אז היא כבר לא נקראת אפוטרופוס, היא כבר הורה מאמץ.

רינת וייגלר: יש צורך שההסדר הזה ימשיך ויחול גם לגביהם כי אחרת הדבר יהווה טריגר שלילי לאימוץ.

זבולון אורלב: את מדברת על הגמלה החודשית?

נועה בן-שבת: בעצם היא אומרת שיהיה סעיף שיגיד שהזכויות שנתונות פה לאפוטרופוס, אותו סיוע חודשי שיינתן לאפוטרופוס, יינתן גם להורה שאימץ את היתום.

רינת וייגלר: נוח לי לומר זאת, מאחר ועשיתי כרגע פיצול ואנחנו מתייחסים לסיטואציה מאוד נקודתית.

רינת וייגלר: אני לא חושבת שמשפחות מאמצות אחרות ידרשו את הדבר הזה.

יצחק גלנטי: שוב, זה מקרה נקודתי.

רינת וייגלר: זה קיים ואנחנו לא רוצים לפגוע ברצון של משפחות לאמץ את אותם יתומים.

רינת וייגלר: לגבי ההצמדה למשפחות אומנה, בעקבות מה שאמרה היועצת המשפטית של הביטוח הלאומי.

רינת וייגלר: משפחה אומנת מקבלת סכום מסוים החזר הוצאות בגין הטיפול בילדים.

רינת וייגלר: אנחנו חושבים שלא ניתן לעשות בהינף יד התייחסות שווה לנושא של האומנה ולנושא הספציפי שעולה כרגע.

רינת וייגלר: הדבר הזה דורש חשיבה.

רינת וייגלר: משפחה אומנת מקבלת מאיתנו ליווי מקצועי.

רינת וייגלר: יש משפחות שלא מעוניינות באותו ליווי מקצועי וליווי טיפולי והן מבקשות להיות משפחה אומנת לכל דבר מבלי התערבות של שירותי הרווחה.

רינת וייגלר: לכן צריך לעשות על זה חשיבה.

רן כהן: בעצם את אומרת שמשפחה כזאת שמאמצת את הילדים או משפחה אומנת עושה אותו תפקיד ולכן את לא רוצה להבדיל ביניהן.

רינת וייגלר: נכון.

רינת וייגלר: אני לא רוצה להבדיל ביניהן ואני לא רוצה להכניס לחקיקה הזאת מינוח של משפחות אומנה כי גם לדבר הזה יכולה להיות השפעת רוחב של משפחות אומנה רגילות וזה יכול ליצור בלבול.

יצחק גלנטי: ושוב זה מתייחס אך ורק לנפגעי איבה כששני ההורים נפגעו.

רינת וייגלר: אם אכן אנחנו מדברים על סעיף הסמכה לשר, אני מבקשת שההסמכה הזאת תתייחס הן לסוג המשפחות, לתקופות הזמן, למטרת הפיצוי.

רינת וייגלר: נוכח המהירות כרגע בחקיקה והצורך להעביר את זה מהר, זה יאפשר לנו דיון פתוח על מנת להגדיר בדיוק מתי ואיך.

נועה בן-שבת: באשר לתקופות, את מבקשת לשנות ממה שקבוע עכשיו.

נועה בן-שבת: היום מדובר על תקופה ראשונה של 12 חודשים פלוס תקופה נוספת עד הגיע הילד לגיל 18.

נועה בן-שבת: השאלה, האם אתם רוצים תקופות נוספות בתוך התקופה הזאת.

רינת וייגלר: ודאי, אני מבקשת לאפשר התקנת תקנות גם בהקשר הזה, אני לא יודעת כרגע.

זבולון אורלב: היא כבר הדליפה את מה שאני רוצה לומר כי זאת ההסכמה של הבוקר.

זבולון אורלב: אגב, הישיבה הבוקר היתה מודולארית.

זבולון אורלב: כל מזמן הזמין את עצמו.

זבולון אורלב: הכיוון עליו הסכמנו בבוקר עם משרד המשפטים, משרד האוצר והמשפחות הנוגעות הוא שבחוק הראשי נקבע הסמכה לשר הרווחה והשירותים החברתיים, באישור ועדת העבודה והרווחה, לקבוע את גובה הפיצוי או המענק.

זבולון אורלב: אם יש הסכמה בין משרדי הממשלה, אז שיהיה בהתייעצות שר האוצר.

רן כהן: לזה אני לא מסכים.

רן כהן: ההתייעצות הזאת תקבור את העניין.

יצחק גלנטי: סליחה, זאת לא הסכמה, זאת התייעצות.

רן כהן: גם התייעצות זה קבירת העניין.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אורלב?

נועה בן-שבת: התייעצות.

נועה בן-שבת: השאלה האם חברי הכנסת מסכימים.

רן כהן: אני לא מסכים.

רן כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לספר לך מניסיון.

רן כהן: כאשר שר צריך להגיע להתייעץ עם שר האוצר, זה לא מצב שבו הוא בא לדבר בכוחות שווים.

רן כהן: התקציב של אותו משרד תלוי בשר האוצר.

רן כהן: החקיקה של אותו שר תלויה בשר האוצר.

רן כהן: זה לא שהוא מתייעץ איתו ואומר לו שהוא לא מסכים איתו.

יצחק גלנטי: אני מצטער שאני מתפרץ לדבריך אבל הם מחויבים להביא את זה לאישור של הוועדה.

זבולון אורלב: נעשה בהתייעצות, עזוב.

רן כהן: אתם מסכימים להתייעצות, אני לא מסכים.

זבולון אורלב: על כל דבר תקציבי צריך להתייעץ.

אריה אלדד: אדוני היושב ראש, זה שזה לאישור הוועדה זה לא עוזר לנו.

אריה אלדד: הוועדה, לכל היותר, יכולה לא לאשר.

אריה אלדד: אם שר האוצר כופף את ידיו ואמר לו שהפיצוי הוא שקל, אתה יכול לא לאשר את זה אבל לא להגדיל את השקל.

זבולון אורלב: אני לא חסיד האוצר אבל במקרה הזה זה לא כספי רווחה וזה לא כספי הביטוח הלאומי אלא שזה כספי אוצר.

זבולון אורלב: פורמאלית זה עובר דרך הביטוח הלאומי.

יצחק גלנטי: כספי האוצר זה גם הכספים שלנו.

זבולון אורלב: אני רוצה להבהיר.

זבולון אורלב: הביטוח הלאומי מתחלק לשני חלקים.

זבולון אורלב: יש ענפים שהם ענפים ביטוחיים, שזה הכספים שכולנו חסכנו כמו ביטוח תאונות עבודה, ביטוח זקנה וכדומה.

זבולון אורלב: יש ענפים שהביטוח הלאומי הוא צינור מבצע.

זבולון אורלב: ענף נפגעי איבה הוא ענף שהוא מבצע.

זבולון אורלב: הכספים הם כספים תקציביים שבכלל לא עוברים דרך משרד הרווחה אלא עוברים ישירות מהאוצר.

זבולון אורלב: לכן יש היגיון מסוים.

זבולון אורלב: בכל מקרה, אני לא רואה פה איזה דבר שעליו כדאי להתנגח.

זבולון אורלב: הואיל ושר הרווחה הוא השר הממונה, אני מציע שיהיה "השר בהתייעצות עם שר האוצר".

זבולון אורלב: בין כה וכה מתקיימות התייעצות כי זה ענף של האוצר.

זבולון אורלב: בכל מקרה יצטרכו להתייעץ עם השר.

נועה בן-שבת: אני רק רוצה להבהיר.

נועה בן-שבת: אנחנו לא מגבילים אותם בתקופות.

נועה בן-שבת: לא אומרים להם אתה חייב לשנה הראשונה או עד גיל מסוים.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: אנחנו רק אומרים "בהתחשב במספר הילדים המטופלים.

זבולון אורלב: כל היתר זה הסמכה של השר עם אישור ועדת העבודה והרווחה.

נועה בן-שבת: "7ד (א) אפוטרופוס לגוף שמונה ליתום ששני הוריו נפטרו כתוצאה מפגיעת איבה, זכאי לפיצוי חודשי בעד אבדן הכנסתו בתקופה שבה היתום עימו ובהחזקתו, בשיעור שיקבע שר הרווחה והשירותים החברתיים, בהתייעצות עם שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת ובהתחשב במספר הילדים".

רן כהן: אדוני היושב ראש, אם אתה מצביע, אני מבקש אותו נוסח בדיוק ולמחוק את ההתייעצות עם שר האוצר.

זבולון אורלב: אתה תצביע איתנו ותגיש הסתייגות.

נועה בן-שבת: "ובהתחשב במספר הילדים ורשאי הוא לקבוע את המענק לפי סוגי מענקים, תקופות שונות ולמטרות שונות".

בני ליבסקינד: כבוד היושב ראש, הערה קטנה בתור מי שמייצג את המשפחות המגדלות.

בני ליבסקינד: מדובר במשפחות של 11 ילדים כולל הילדים של עצמם.

בני ליבסקינד: כלומר, משפחות צעירות עם 6 ילדים של עצמן.

בני ליבסקינד: יש לנו שתי משפחות, אחת עם 11 ילדים ואחת עם 17 ילדים.

בני ליבסקינד: ברגע שאנחנו הולכים למפתח של אומנה או לדברים שקיימים היום, מדובר על דברים זעומים יחסית.

זבולון אורלב: ידידי, ברגע שתהיה הצעה, אתה תוזמן לפה.

זבולון אורלב: כל הדיון על גובה הסכום, למה מצמידים אותו, כל זה יבוא לכאן.

זבולון אורלב: אני אומר שנקיים את הדיון כאשר יהיו הצעות קונקרטיות.

נועה בן-שבת: שתי הערות לגבי האימוץ.

נועה בן-שבת: אמרנו קודם שהזכויות שניתנות לאפוטרופוס לפי הסעיף הזה יינתנו גם למי שאימץ את הילד.

נועה בן-שבת: דבר נוסף.

נועה בן-שבת: משרד הרווחה הציע שהורה מאמץ זכאי לחופשת אימוץ, יהיה זכאי לבחור בין התשלומים?

נועה בן-שבת: האם אתם רוצים לקבוע את זה בתקנות?

נועה בן-שבת: בעצם אתם לא יכולים.

נועה בן-שבת: אתם צריכים הסמכה לוותר.

זבולון אורלב: מה שאפשר להסכים בחקיקה ראשית, אני מציע להסכים.

קריאה: נועה, אם אני מבין נכון, אתם מדברים על דמי לידה.

נועה בן-שבת: כן.

קריאה: דמי לידה לא ניתנים לויתור.

נועה בן-שבת: אז לא.

נועה בן-שבת: אז זה יהיה רק תוספת.

נועה בן-שבת: ככל שתקבעו, תקבעו תוספת למענק.

אוהד רייפן: במקום סיוע שיהיה תשלום חודשי.

אורנה גייל: עד איזה גיל, כי ועדת גולדברג מדברת עד גיל 7.

אוהד רייפן: הצעת החוק הראשונית גם דיברה על גיל 7.

נועה בן-שבת: הצעת החוק הראשונית דיברה על 18.

אוהד רייפן: ועדת גולדברג אמרה שעד שהילדים לא נכנסים למערכת החינוך אז ההורה לא צריך לעבוד.

אוהד רייפן: אנחנו לא מדברים על תחליף שכר.

אוהד רייפן: מי שיש לו ילד עד גיל 7 - - -

זבולון אורלב: בהצעות שתביאו לגבי גובה התשלום, תגידו מגיל 7 עד גיל 18, 100 שקלים לחודש.

רן כהן: גם אחרי גיל 7 יהיו עדיין עלויות על ההורים.

זבולון אורלב: אתם חופשיים להציע מדרג, מה הבעיה?

נועה בן-שבת: ההסמכה תאפשר לפי תקופות זמן.

זבולון אורלב: אפשר לפי גיל.

זבולון אורלב: ילד בגיל חצי שנה דורש טיפול אחר מילד בגיל 17.

זבולון אורלב: לפי הגיל ולפי מספר הילדים.

נועה בן-שבת: התחולה של הסעיף הזה תהיה מכאן ואילך.

נועה בן-שבת: זאת אומרת, הפיצוי לא יינתן רטרואקטיבית.

יצחק גלנטי: למה?

בני ליבסקינד: יש פה משפחה שהיא 7 שנים בתוך הדבר הזה.

בני ליבסקינד: את כל הונה היא שמה בזה.

יצחק גלנטי: זה מקרה אחד?

בני לבסקינד: יש כמה מקרים כאלה.

בני לבסקינד: מדובר על מקרים של כמה שנים אחורה.

אורנה גייל: בדרך כלל, בעיקרון של החזר הוצאות, אנחנו נוהגים מפה ואילך.

יצחק גלנטי: לא נראה לי שיש מקום ללכת רטרואקטיבית בסעיף זה.

זבולון אורלב: מה אמרה ועדת גולדברג?

אריה אלדד: אני מציע שיהיה מדובר בפיצוי חד פעמי ביום חקיקת החוק לגבי כל המשפחות.

זבולון אורלב: אני מציע להוסיף להסמכת השר "לרבות פיצוי חד פעמי עבור תקופת העבר".

אורנה גייל: לא, זה מחייב אותו בעניין של הרטרו.

אורנה גייל: החזר הוצאות, בדרך כלל, אנחנו נותנים מפה ולהבא.

רן כהן: תארי לעצמך שמשפחה כזאת, שאימצה 7 ילדים נכנסה לחובות.

אריה אלדד: אנחנו כל הזמן אומרים שאנחנו באנו לתקן עוול והעוול הוא רטרואקטיבי.

בני ליבסקינד: הוועדה מכירה בזה שיש נזק כלכלי למי שמגדל.

זבולון אורלב: ההסמכה של השר צריכה להיות לרבות - - -

נועה בן-שבת: אולי לרבות התקופות שבהם היתומים מוחזקים.

נועה בן-שבת: השר יתחשב בסכום המענק במספר הילדים, בסוג המענק, בסוג התשלום, בתקופת הזמן, גילאי הילדים, מטרת התשלום ובתקופות שבהם הוחזקו הילדים - - -

זבולון אורלב: זה צריך להיות פיצוי חד פעמי עבור תקופה.

נועה בן-שבת: רשאי הוא להעניק - - -

זבולון אורלב: לקבוע מענק חד פעמי על תקופות שבהם הוחזקו הילדים עד כניסת חוק זה.

יצחק גלנטי: אני מעלה את זה להצבעה.

אוהד רייפן: גם לביטוח הלאומי וגם לנו יש הסתייגות מהסעיף הזה אם הוא יתקבל.

אוהד רייפן: לעניין השרים.

אוהד רייפן: אם אני לא טועה, כך הבנתי מהייעוץ המשפטי של הביטוח הלאומי, כל החוק הזה נעשה בהסכמה בין שר האוצר לשר הרווחה.

אוהד רייפן: לא נכון לעשות פה מנגנון של התייעצות.

אוהד רייפן: יש הסכמה בין הביטוח הלאומי למשרד האוצר שזה יהיה בהסכמה.

אוהד רייפן: לא נכון לשנות את החוק.

יצחק גלנטי: לא.

יצחק גלנטי: הנושא של התייעצות מתייחס אך ורק לאותו סעיף.

זבולון אורלב: למען ההגינות, אני מקבל את דעתם.

זבולון אורלב: אני לא חסיד האוצר אבל חייבים ללכת לפי האמת.

זבולון אורלב: זה כסף של האוצר, זה צריך להיות בהסכמת האוצר.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אורלב, אז במקום התייעצות אתה אומר הסכמה.

זבולון אורלב: זה מה שאני אומר.

זבולון אורלב: ענף נפגעי איבה הוא ענף של אוצר.

רן כהן: למרות הכל אני מסתייג.

רועי קרת: אדוני, חבר הכנסת אורלב, כבר היום בחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה יש לפחות סעיף אחד שיש בו חובת הסכמה של שר האוצר.

זבולון אורלב: זה מה שאמרתי.

זבולון אורלב: למרות שאני מתנגד לזה, אני אומר שמה שאתם אומרים זה דבר הגון.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת רן כהן, אתה נשאר עם ההסתייגות?

רן כהן: כן.

מנשה דוד פור: זה לא כל כך נכון שזה כסף של האוצר.

מנשה דוד פור: ארצות הברית מעבירה כל שנה 140 מיליון דולר ונשאר עודף לאוצר.

יצחק גלנטי: רבותיי, יש פה שתי הצעות.

יצחק גלנטי: אחת של חבר הכנסת אורלב, השניה של חבר הכנסת רן כהן.

יצחק גלנטי: אני אקיים הצבעה על כל הצעה בנפרד.

יצחק גלנטי: ההצעה של חבר הכנסת אורלב אומרת: "בהסכמת האוצר".

יצחק גלנטי: מי בעד ההצעה הזאת?

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – מיעוט נגד – רוב נמנעים – אין

יצחק גלנטי: רבותיי, ההצעה הזאת נופלת כי אף אחד לא הצביע בעדה.

יצחק גלנטי: ההצעה השניה, על פי הצעת חבר הכנסת רן כהן שקובעת בהתייעצות - - -

רן כהן: אני לא בעד התייעצות.

יצחק גלנטי: רבותיי, הצעה נוספת שלי, בהתייעצות עם האוצר.

יצחק גלנטי: מי בעד ההצעה הזאת שירים את ידו.

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – 3 נגד 1 נמנעים – אין

יצחק גלנטי: 3 חברי כנסת בעד, 1 נגד, אין נמנעים.

יצחק גלנטי: מי בעד הצעת חבר הכנסת רן כהן?

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – רוב נגד – מיעוט נמנעים –2

רן כהן: אני מבקש להגיש הסתייגות.

יצחק גלנטי: תירשם הסתייגות של חבר הכנסת רן כהן.

אוהד רייפן: אנחנו צריכים לעשות חישובים של השינויים שנעשו מוועדת גולדברג כי יתכן שההצעה הזאת היא הצעה תקציבית.

זבולון אורלב: אוהד, אני משתדל - - -

יצחק גלנטי: כמה זמן דרוש לך כדי להביא תחשיבים?

זבולון אורלב: אוהד, תאמין לי, לא צריך להיות כלכלן כדי להבין שאין כאן 5 מיליון שקל בשנה על 50 יתומים.

אוהד רייפן: למה?

אוהד רייפן: אם יש רטרואקטיביות אז ועוד איך.

זבולון אורלב: הרטרואקטיביות יכולה להתפרס.

יצחק גלנטי: הרטרואקטיביות צריכה לעבור דרך ההתייעצות בין שר האוצר לשר הרווחה.

זבולון אורלב: אגב, אני מציע לא להצביע על רביזיה.

זבולון אורלב: אם תעשו כזה חישוב שזה חוק תקציבי, אני אבקש רביזיה בוועדה.

רן כהן: אני כבר מבקש רביזיה.

זבולון אורלב: אני אומר לך לחכות, יכול להיות שאני אצטרף אליך.

זבולון אורלב: אני מבקש לא להצביע על רביזיה עד אחרי שנדע את העלות הסופית.

זבולון אורלב: אני אומר לך בגלוי, אתה מאלץ אותי לעשות דבר – אני הלכתי בהגינות רבה.

אוהד רייפן: בגלל זה לא אמרתי שזה חוק תקציבי.

נועה בן-שבת: השאלה, למה לא הבאתם נתונים לגיל 40.

נועה בן-שבת: הצעת החוק בקריאה ראשונה דיברה על גיל 40.

זבולון אורלב: אני מודיע לוועדה שעל פי מיטב שיפוטי ועל פי מסקנות גולדברג, ואחרי שפיצלנו את החוק, זה לא חוק תקציבי, הוא רחוק מחוק תקציבי.

יצחק גלנטי: חבר הכנסת אורלב, לא יעזור כלום.

יצחק גלנטי: יש פה הצעה לרביזיה.

נועה בן-שבת: כיוון שההצעה הזאת לא תקציבית - - -

יצחק גלנטי: רבותיי, אני יושב ראש הוועדה הזאת, להזכיר לכם.

יצחק גלנטי: לכן, הוועדה קובעת שהצעת החוק הזאת אינה תקציבית.

יצחק גלנטי: האם חבר הכנסת רן כהן, אתה עומד על בקשה לרביזיה?

רן כהן: כן, אבל בלי להצביע.

רן כהן: אתה מחליט מתי מצביעים.

רן כהן: אני מבקש רביזיה, אני אחליט אם לבטל אותה או לא.

רן כהן: זאת החלטה שלי.

יצחק גלנטי: אני נענה לבקשת חברי הכנסת לא לקיים הצבעה על הרביזיה.

נועה בן-שבת: אני חושבת שהצבענו על כל סעיף וסעיף אבל כדי שלא תהיינה אי הבנות נצביע על כל החוק לרבות כל התיקונים שהתקבלו.

יצחק גלנטי: אנחנו מצביעים על כל הצעת החוק, כולל כל התיקונים שהתקבלו בישיבה הזאת וההסתייגויות.

יצחק גלנטי: מי בעד?

יצחק גלנטי: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

יצחק גלנטי: אין נגד, אין נמנעים, הצעת החוק עברה לקריאה שניה ושלישית.