הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 126, 2008-10-27 11:00

סופה לנדבר: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

סופה לנדבר: על סדר היום, נושא שהעלינו בתחילת הקדנציה הזאת, והוא עמותת "גן חיים" המטפלת בדרי רחוב באשדוד ובאשקלון.

סופה לנדבר: כולנו יודעים, וגם חבר הכנסת מולה יודע, שבשנת 2007 היה לנו תקציב לאלף שבע מאות שלושים וארבעה דיירי רחוב, כאשר בעצם במערכת אין תקציב בערך לאלף איש הנוספים שהם לא דיווחו עליהם, או אנשים לא נרשמו, אנשים לא נמצאים מסיבה זו או אחרת במסגרת התקציבית של משרד הרווחה.

סופה לנדבר: אני אישית ביקרתי לא פעם בעמותה, ואני יודעת שהעמותה קולטת את העולים החדשים שהפכו להיות חסרי בית, אנשים חסרי דיור, ואני מאשימה בכך את מדינת ישראל, בגלל קשיי קליטת העלייה שהפכו אנשים מכובדים ביותר לאנשים שהיום נמצאים בלי קורת גג, אנשים במצב קשה מאוד שהפכו להיות דיירי רחוב.

סופה לנדבר: באחת מישיבות הוועדה טיפלנו בתקציב, כאשר משרד הרווחה ומשרד האוצר ענו אז בחיוב ומצאו תקציב לאותם אנשים הנמצאים בתוך המסגרת.

סופה לנדבר: כך קרה שבחורף הקר של שנה שעברה משרד הרווחה ביקש ממחלקת הרווחה של העיר להיות ערוכים לתוספת של אנשים שאין להם קורת גג ואז הרחיבו את המסגרת.

סופה לנדבר: ובמסגרת היום חיים עשרים ושמונה איש, ותקציב של שש מאות אלף ₪ שהועבר דרך משרד הרווחה של עיריית אשדוד בעצם נגמר והאנשים שנמצאים במסגרת של העמותה נמצאים בסכנה שבעצם אם אין כסף אז אתם לא יכולים להחזיק אותם ועשרים ושמונה איש יכולים להיות אוטוטו שוב בעצם הומלסים, לחזור לרחוב.

סופה לנדבר: מה בדיוק קרה בעמותה?

איגור בוגוסלבסקי: היו לנו תמיד פחות או יותר עשרים ושלושה איש.

איגור בוגוסלבסקי: בדצמבר 2007, בגלל מכת הקור, קיבלנו בעצם הוראה לקבל את כולם ולא להשאיר אף אחד ברחוב.

איגור בוגוסלבסקי: בעקבות זאת ערכנו סיורים ובאמת קיבלנו את כולם, ובמיוחד באשדוד ובאשקלון אף אחד לא נשאר ברחוב.

איגור בוגוסלבסקי: עקב כך מספר האנשים גדל לעשרים ושמונה, ודיווחנו לרווחה על עשרים ושמונה.

איגור בוגוסלבסקי: לכן בעצם, בגלל שדיווחנו על מספר גדול יותר של אנשים, נגמר לנו התקציב ומספטמבר אנחנו לא מתוקצבים.

דפנה כהן: למעשה התקציב שהוקצב להם, אותם שש מאות אלף שקלים שהזכרת, נוצלו והספיקו עד לסוף אוגוסט.

דפנה כהן: מסוף אוגוסט עד לסוף השנה הנוכחית, קיימת בעיה של מחסור תקציבי.

סופה לנדבר: רשות הדיבור למנהל אגף הרווחה של עיריית אשדוד.

דוד הרטום: נושא דרי הרחוב, מטופל בהתאם ומתוקצב, כאשר הפרופורציה היא שבעים וחמישה אחוז משרד הרווחה ועשרים וחמישה אחוז הרשות המקומית.

דוד הרטום: עיריית אשדוד קיבלה בשעתו החלטה אסטרטגית, שמכובדת עד היום עד הפרוטה האחרונה.

דב בארי: רוב מוחלט של שירותי הרווחה במדינת ישראל, מתנהלים בתיקצוב כזה.

דב בארי: כלומר, שבעים וחמישה אחוז מהתיקצוב מועבר על ידי משרד הרווחה וההשלמה באה מהרשות המקומית, כולל בפנימיות לילדים וכו'.

דוד הרטום: בשעתו, לפני מספר שנים, עיריית אשדוד קיבלה החלטה ועומדת עליה ומקיימת אותה עד הפסיק האחרון, שכל דבר שמשרד הרווחה מתקצב, העירייה נותנת את ה- 25 אחוז שלה באופן אוטומטי.

דוד הרטום: כלומר, אין לי פה פיקוח.

דוד הרטום: ועדת כספים, מועצת העירייה, כל דבר שהמשרד נותן העירייה נותנת את חלקה, שזה 25 אחוזים.

דוד הרטום: כל תוספת שתתקבל פה, העירייה תיתן את חלקה, ובנושא הזה אין כל ויכוח.

דוד הרטום: בדצמבר שנה שעברה, כשהיה גל של קור, התקבלה החלטה עקרונית ע"י השר והיא גם פורסמה בתקשורת, שאף אדם שלא יישאר ברחוב, ואת כולם יש להכניס לתוך מחסות.

דוד הרטום: אכן אגף הרווחה בעירייה נענה לפנייה הזאת, ובעיקר באמצעות העמותה הכניס את כל אותם דרי הרחוב שהביעו את נכונותם להיכנס לשם, כי היו כאלה שאמרו "אל תעשו לנו טובות", אבל אנשים נקלטו, וכתוצאה מכך נוצר מחסור שהיום מתבטא בסדר גודל של מעל שמונים אלף שקל, פחות או יותר, עד סוף השנה.

דוד הרטום: לנו זה אומר שני דברים, אנחנו לא יכולים להעביר כספים לעמותה, כי אין מאיפה, וגם דבר שבדרך כלל אנחנו מקפידים עליו ופה אנחנו קצת חרגנו, כשהסכמנו לבצע פעולה שיש לה משמעות כספית, לפי ההנחיות של המשרד, מבלי שהיתה חתימה חשבית בנושא הזה.

דוד הרטום: כלומר קיבלנו את אותה הנחייה להכניס את כולם לתוך מחסות, ללא חתימה חשבית.

דוד הרטום: זה הוביל אותנו היום למצב שבגזברות שלנו אומרים רבותיי, אל תעשו לנו פה חריגות.

דוד הרטום: מה שאין עליו אישור של חשב, אל תאשרו אותו בכלל.

דוד הרטום: אנשים יהיו ברחוב, תגידו במשרד רבותיי, זה לא מסתדר.

דוד הרטום: אנחנו מאוד משתדלים במצבים קיצוניים כן לתת פתרונות, והגזברות נותנת לנו את היד בנושא הזה.

דוד הרטום: אבל מקרים מהסוג הזה יכולים לשבור את האמון ואז ידינו יהיו כבולות בכל מקרה של חריגה.

דוד הרטום: המשרד קיבל כל מיני תוספות במשך החודשים האחרונים, לפתור פעם אחת ולתמיד שני דברים: ראשית, לפתור את נושא הגרעון לגבי מה שקרה עד היום, כדי שאנשים שנמצאים היום יוכלו לשהות.

דוד הרטום: כי אם העמותה תבוא ותאמר, "רבותיי אנחנו סוגרים את הדלתות", כל אותם עשרים ושלושה אנשים יהיו ברחוב.

דוד הרטום: אם לא תתקבל החלטה שמקבלים את התקציב היום, לפי הערכתנו ולפי מה שאנחנו למדנו גם מהנתונים שלהם, לא תהיה להם אפשרות להמשיך עם זה קדימה.

שלמה מולה: בפרופורציה שאתה דיברת על עשרים וחמישה אחוז שבעים וחמישה אחוז, קלטתם אחרי שהורו לכם לקלוט ובכל זאת לא קיבלתם את השבעים וחמישה אחוז?

סופה לנדבר: לא, הכסף שהיה מיועד נגמר בעצם במסגרת, הם לא הוסיפו כסף.

דוד הרטום: היו שש מאות אלף שקל שהיו צריכים להספיק לעשרים ושלושה איש עד סוף השנה.

דוד הרטום: בגלל אותה בעיה נקלטו אנשים נוספים והתקציב שצריכים כדי לסגור את השנה הוא מתקרב לשמונה מאות אלף שקל.

דוד הרטום: כאשר זה צריך להתחלק עוד פעם שבעים וחמש עשרים וחמש.

דוד הרטום: הציפייה שלנו בכל מקרה שלקראת 2009 יקבע המשרד במדיניות.

דוד הרטום: הוסטל באשדוד יכול להיות עשרים ושישה, עשרים ושלושה, שלושים איש, אני לא יודע, אבל תנו לנו את הכלי שאפשר לעבוד איתו.

דוד הרטום: אז יכול להיות שיהיו אנשים שנגיד להם רבותיי, אתם מעבר למכסה, אי אפשר למצוא לכם פתרון.

דוד הרטום: גם בדברים אחרים אנחנו לפעמים לא נותנים פתרון כי אין מסגרות.

שלמה מולה: למה בכלל צריך לעשות מכסות?

שלמה מולה: אם יש דיירי רחוב, צריך לקבוע קריטריון מהסכום שעולה לאדם, למה בכלל לקבוע מכסה?

שלמה מולה: אז מה אם יש שלושים וחמישה?

רחל אבידן: כי אין תקציב.

רחל אבידן: הוא אומר שאתה צריך לדעת, שהם צריכים לדעת כמה אנשים הם יכולים להחזיק כי זה מה שגם האוצר מבקש לדעת, כמה אנשים יכולים להיכנס לתקציב מסויים.

שלמה מולה: לתקציב מסויים, או לתפוסה מסויימת.

שלמה מולה: זאת אומרת אם עמותה אומרת אני מסוגל היום לתת, בבני עייש או בקריית מלאכי יש אנשים שיכולים להיכנס, נו אז מה, בגלל דבר כזה אנשים יישארו ברחוב?

דוד הרטום: יש פער בין התיקצוב לבין הוראות התע"ס.

דוד הרטום: בהתאם להוראות התע"ס לכל האנשים האלה מגיע פתרון, אבל אין לזה כיסוי בתקציב.

סופה לנדבר: צריך לציין שבעצם היום בעיר אשדוד אין תופעה של חסרי בית.

סופה לנדבר: אני לפחות לא רואה את זה, אני גרה באשדוד.

רחל אבידן: יש ברחוב כמה נשים שלא רוצות, ואין לגביהן פתרון.

דוד הרטום: אני לא חושב שיש מישהו שמוכן ללכת לפתרון, ולא קיבל אותו.

דוד הרטום: יש אנשים שלא רוצים לקבל שום פתרון מהסוג הזה, ואיתם אנחנו מתמודדים בצורות אחרות.

סופה לנדבר: אנחנו עכשיו מדברים על אותם אנשים, שכן רוצים לקבל את המסגרת ומה לעשות איתם.

רחל אבידן: אותם אלף איש המסומנים, זו השערה שקיימים עוד אלף איש שהם לא מוכרים לנו.

סופה לנדבר: זאת אומרת אלפיים איש.

רחל אבידן: כמעט אלפיים, אלף שבע מאות, ויש אלף נוספים שאנחנו לא מכירים אבל לא כאלה שאמרו שהם רוצים ולא נתנו להם מענה.

רחל אבידן: האלף שבע מאות ומשהו מטופלים, ויש כאלה שאינם במסגרות כלומר הם יכולים להיות ברחוב כי הם לא רוצים להיות במסגרת, אבל נמצאים איתם בקשר.

רחל אבידן: כיום יש מספר אנשים שמחכים בחוץ בגלל חוסר תקציב, בזמן שהם רוצים להיכנס למסגרות ארציות.

רחל אבידן: יש למעלה מעשרים איש בארץ שהביעו נכונות להיכנס ואני לא יכולתי לתת אישור תקציבי.

רחל אבידן: כי אין לי תקציב.

רחל אבידן: עכשיו אומרות רשויות גם אם יש הבטחה אנחנו רוצים הבטחה חתומה.

רחל אבידן: זה מה שהם רוצים וזכותם, זה לגיטימי, היום הגזברים יותר נוקשים בעניין הזה מאשר לומר בעל פה.

רחל אבידן: עם כל החסר התקציבי שאנחנו נמצאים בו היום, ואנחנו נמצאים בחסר של כמה מיליונים של שקלים, אנחנו נמצאים בחסר של הרבה.

רחל אבידן: אני לא אחראית על כל הסעיפים התקציביים, אני אומרת בסעיף הזה אנחנו בחסר תקציבי.

רחל אבידן: מן הראוי לציין, שבשלוש השנים האחרונות התקציב גדל משישה מיליון ללמעלה מתשעה מיליון.

רחל אבידן: זאת אומרת, לנושא הזה יש מקום ויש חשיבות, ואנחנו חושבים שגם אם מדובר באנשים בקצה הרצף של החברה הישראלית אני מאמינה שהמוסריות של חברה נמדדת ביחס שלה לאחרון שבה.

רחל אבידן: גם אם הם האחרונים שבה אני מאמינה שזכותם לקבל את הטיפול שהם צריכים לקבל וחובתנו כחברה לתת אותו.

רחל אבידן: בתוך כל החובות שלנו יש גם את המגבלה התקציבית.

רחל אבידן: היום המשרד, לגבי רוב הנושאים עובד עם מכסות, כי זה החיוב.

רחל אבידן: זאת אומרת שאם אני נותנת לעיריית אשדוד מאה אלף שקל הם יודעים שעל המאה אלף שקל הם יכולים לטפל בשנה באיקס אנשים וחשוב להם לדעת מבחינת תכנון.

רחל אבידן: לכן תקציב לכל נושא מתוקצב פר מכסה.

רחל אבידן: ולכן הם יודעים מספר אנשים.

רחל אבידן: אתה מדבר על מחסור של מאה שמונים ושבעה אלף, זה גם למסגרות ארציות וגם למקומיות.

רחל אבידן: מה שאני רוצה לומר, אנחנו מודעים לפעילות, אנחנו מודעים לחסר, הפניות שלכם או של חווה מנהלת האגף הועברו מיידית לדרגים הגבוהים במשרד, עם האבטחות של השר בזמנו, והוא מודע להן, לחורף שעבר, ואנחנו עומדים כבר בפני חורף נוסף, מיידית נעשתה העברה של שלושים אלף שקל נטו לסעיף התקציבי של דרי רחוב בקהילה, לא של מסגרות ארציות.

רחל אבידן: אני לא בטוחה, גלית רייכמן מתיקצוב רשויות, לא היתה היום לחתום על זה.

רחל אבידן: אני לא בטוחה שזה יעבור בחודש הזה.

רחל אבידן: בכל מקרה ניתנה לי הבטחה על ידי חנן פריצקי, שהוא חשב המשרד, לתוספת של כמה מאות אלפי שקלים עד סוף השנה, מה שיכסה את הגרעון של כל המסגרות בארץ.

רחל אבידן: לגבי האנשים שנמצאים בתוך המסגרות.

רחל אבידן: זה לא נותן מענה לאנשים שבחוץ ולא נכנסו.

רחל אבידן: משום שזה לא בבסיס התקציב כרגע, מבחינת מכסות.

רחל אבידן: הלוואי ונדע, המשרד ברגע שקיבל את הפניות שלנו אני מוכרחה לציין, גם החשב וגם המנכ"ל באמת התגייסו לאגום תקציבים מכל מיני סעיפים תקציביים שנותרו בפלוסים, ומהמקום הזה אנחנו נקבל בחודש הבא כנראה, עד סוף שנת הכספים, את הכסף שייכסה את כל הגרעונות.

רחל אבידן: זה לא ייתן לנו אפשרות לתכנן שירותים קדימה, משום שזה לא בבסיס התקציב ואני לא יכולה לבוא לרשויות ולהגיד להן תפתחו, יהיה בסדר.

רחל אבידן: לגבי המסגרת של אשדוד, אני יודעת שהיה כסף עד סוף אוגוסט.

רחל אבידן: אני אומרת, כרגע העברנו שלושים אלף שקל נטו לטובת העניין הזה.

רחל אבידן: השאר יכוסה.

רחל אבידן: חשוב לציין שהתקציב שאנחנו מעבירים מממן חלק מהעניין.

רחל אבידן: יש חלק נוסף שממומן על ידי אבטחת הכנסה שהאנשים שנמצאים שם מקבלים.

רחל אבידן: כך שמבחינת הישרדות שלכם עד סוף השנה לשוטפת של אוכל וכו', אני לא רוצה לתכנן לכם איך, אבל מהכסף שאנשים מקבלים את האבטחת הכנסה אפשר ללכת קדימה ואתם תקבלו בחודש הבא לפי ההבטחה שניתנה לי, ואני באמת משוכנעת שנקבל את הכסף הזה, יכוסה כל השאר.

רחל אבידן: עם זה אני אומרת, מבחינת תכנון קדימה אני בהחלט שותפה לכל האנשים פה מסביב לשולחן ושואפת גם לי, מבחינת תכנון העבודה ופיתוח שירותי, הלוואי ונדע כמה יש לנו בבסיס התקציב בשנה הבאה, ושההגדלות תבואנה לא בנובמבר לכיסוי השנה הגרעונית אחורנית אלא ניתן יהיה לתכנן את זה קדימה, זה יקל על כולנו.

רחל אבידן: בתחילת נובמבר יעברו השלושים אלף שקל נטו בכל מקרה.

רחל אבידן: וכל השאר, שאר הגרעון יכוסה, הבטיח לי חנן פריצקי, עד סוף החודש הבא.

רחל אבידן: עד סוף שנת הכספים הזאת.

דפנה כהן: דיברת על כך שהם מקבלים אבטחת הכנסה, אותם דרי רחוב מקבלים אבטחת הכנסה.

דפנה כהן: גם אם הם נמצאים בהוסטלים הם מקבלים אבטחת הכנסה מביטוח לאומי?

רחל אבידן: במקרה שלהם משום שזה מחסה, וגם התיקצוב שלנו הוא בהתאמה, הוא שונה מאשר מרכז יום שכולל את כל התזונה שלהם, את כל הכלכלה שלהם וכו', כאן הכסף של אבטחת הכנסה שמיועד למימון מחייתו הבסיסית של אדם ניתן, רובו, שמונים אחוז ממנו לעמותה עצמה, שהיא דואגת לכלכלתם, לתרופות, להסעות וכו'.

דפנה כהן: ישירות מהביטוח הלאומי?

רחל אבידן: לא, באמצעות האדם עצמו.

רחל אבידן: הבטחת הכנסה יכול לקבל רק אדם, לא גוף.

שלמה מולה: למה גוף לא יכול לקבל, האם זה מחייב חקיקה?

רחל אבידן: אין לי מושג, אלה התקנות של ביטוח לאומי.

סופה לנדבר: מה קורה אם הם שותים או שהם בגמילה?

רחל אבידן: יש כאלה, ולזה יש חוקים, בין היתר חוקי אפוטרופסות.

רחל אבידן: כפקידת סעד לשעבר לסדרי דין, אני יכולה לומר לכם, שבית משפט צריך להחליט אם אדם מסוגל או לא מסוגל לכלכל את מעשיו, כולל את רכושו.

רחל אבידן: אי אפשר "להלאים" את זה ולהחליט מראש שהם לא מסוגלים ומעבירים, למעט כשיש סידור מוסדי, או בפנימייה, ואז עושים את החלוקה למשל של קצבת נכות של שמונים אחוז לטובת המקום ועשרים אחוז דמי כיס.

רחל אבידן: מעבר לזה כל החלטה אחרת על כספו של אדם, כשהוא זכאי לזה, רק בית משפט יכול להחליט.

רחל אבידן: לפעמים ממנה ביטוח לאומי מקבל קצבה, כשיש חשש שהוא לא יכול לכלכל את מעשיו.

שלמה מולה: ברצוני להתנצל מראש, על כך שאצטרך לצאת לפני תום הישיבה.

שלמה מולה: אני רוצה דווקא להאריך ולהודות לעמותה, שהיא באמת עושה מאמצים, כמובן השלטון הוא חייב אבל העמותה לא חייבת.

שלמה מולה: בסך הכל זו פעילות התנדבותית, ועל כך תבורכו.

שלמה מולה: התפיסה הכלכלית אצלנו ותפיסת האדם היא בעייתית, ולכן באמת קמות עמותות ומחליפים את השלטון.

שלמה מולה: אני חושב שבעוונותיה המדינה היתה צריכה לקחת, להקים לה הוסטלים משלה, דווקא לאנשים מסוג זה, ולא לבוא ולהגיד להם תסתדרו אתם לבד.

שלמה מולה: כמו שאתה אמרת באמת חברה נמדדת, חוזקה נמדד בזה שהחלשים שבה, היא מייצרת איזו שהיא חמלה, מסייעת להם, גם מעבר למה שבסך הכל המסגרות מייצרות, ואני חושב שכל התפיסה החברתית שלנו היא בשנים האחרונות מאוד השתנתה.

שלמה מולה: ודווקא כאשר יש עולים, שהגיעו גם מתרבויות שונות, גם בתוכנו, זה מעצים אותנו.

שלמה מולה: יחד עם זה כשאנחנו רואים נקודות אור מסוג זה אני חושב שצריך לקחת את זה ולמנף את זה גם למקומות אחרים, לאו דווקא רק באשדוד או באשקלון.

שלמה מולה: באשקלון ואשדוד נמצאו אנשים טובים, עמותה שמסייעת והרשות שמסייעת ואחרים נרתמים.

שלמה מולה: מה קורה במקומות שבהם אין את זה?

שלמה מולה: אני לא כל כך בקיא בפרטים.

שלמה מולה: אם צריך להוביל באמת איזה שהם שינויים בתחום החקיקה, אני שאלתי את זה בכוונה, אני לא חושב שהנושא של אבטחת הכנסה, יש לו צרכים אישיים שלו, צרכים שאולי קשה מאוד לנתק, ואם יש עמותה, ואפילו באחוזים מסויימים יכול להיות שהעמותה כן תקבל את זה באופן ישיר מהביטוח לאומי.

שלמה מולה: צריך לנסות למצוא איזה שהן מחשבות אולי בתחום הזה של החקיקה, ואולי להרחיב מוסדות מסוג זה, יכול להיות שזה לא רק דיירי רחוב, אולי יש עוד אוכלוסיות מסוג זה.

דוד הרטום: הבעיה היא רוחבית.

דוד הרטום: יש מצד אחד את החוקים החברתיים ואת התקנות הסוציאליות, ואין לזה תרגום מדוייק בתקציב.

שלמה מולה: אם הגענו למסקנה היום, יש רק שש מאות אלף שקל ונגמר, והחורף בפתחנו, ועוד פעם, לפני שאנחנו נצעק יכול להיות שזה כדאי לנו ושווה לנו לעשות כל מאמץ, לפני שאנחנו מתקדמים, אולי דווקא, גבירתי יושבת הראש, לפני שמתפזרת הכנסת, יוצאת לפגרה, אולי אם אפשר לעשות עוד מאמץ קטן בשבועיים או שלושה שבועות שנותרו גם לפנות לשר.

שלמה מולה: בכל מקרה תקציב יהיה, וזה יהיה אחד חלקי שתים עשרה, אני מקווה עדיין יהיה אפשר להעביר את התקציב.

שלמה מולה: אני מקווה שכולם יגלו אחריות.

שלמה מולה: אני יודע שישראל ביתנו בדרך כלל זאת מפלגה שבאמת מגלה אחריות.

שלמה מולה: אני מקווה שנוכל כן להעביר את התקציב.

שלמה מולה: במידה שלא נעביר את התקציב גם יש אחד חלקי שתים עשרה, ולתקופת המעבר הזה של דצמבר-ינואר יכול להיות שצריך לפנות לשר הרצוג, לבקש ממנו לסייע לכם.

שלמה מולה: אני אומר באחריות, אני יושב בוועדת העבודה והרווחה וגם בוועדת כספים, ואני אומר לכם, התקציבים של משרד העבודה והרווחה לא מנוצלים.

שלמה מולה: אני יכול להצביע לכם על אחוזים גבוהים, אני יודע את זה, ואפילו שהציעו לנו קיצוצים בכל מיני מקומות שאני הייתי המום, איך הם באים ואומרים בואו נקצץ, כי התקציב לא הולך להיות מנוצל.

שלמה מולה: לכן על אחת כמה וכמה זה פעוט בעיניי, מהתקציב הגדול שיש למשרד העבודה והרווחה להציל עוד שלושה, עוד ארבעה אנשים.

שלמה מולה: אני חושב שצריך ללכת בכיוון הזה.

רחל אבידן: אני רוצה לענות לחבר הכנסת מולה, יש מסגרות ארציות של משרד הרווחה, שיש בתוכן למעלה ממאה שבעים דרי רחוב בכל זמן נתון בערך.

שלמה מולה: לא צריך לחכות לחורף, צריך להיערך מוקדם יותר.

רחל אבידן: ברור, רק היערכות דורשת באמת תקציב, מעבר למה שניתן.

רחל אבידן: יש אחת עשרה מסגרות ועוד שתיים עומדות להיפתח, מקומיות, לא רק באשדוד ובאשקלון אלא גם במקומות אחרים בארץ.

רחל אבידן: אני מסכימה איתך שעמותות וארגונים אחרים לא צריכים לתפוס את מקום הממשלה.

רחל אבידן: עם זה אנחנו יודעים היום בכל העולם זו מגמה.

שלמה מולה: מגמה רעה מאוד, היא קורסת.

רחל אבידן: כמו כן אני רוצה לומר שעמותה היא לא תמיד, היא יכולה להיות לא למטרות רווח אבל היא לא התנדבותית.

רחל אבידן: הם אנשי עסקים בתוך כל זה, ועם כל ההערכה שלי אליהם, והם יודעים את זה, צריך לשים את הדברים במקום.

סופה לנדבר: נכון שאף אחד באף עמותה או רוב האנשים בעמותה בדרך כלל לא עובדים בהתנדבות, זאת אומרת יש מתנדבים ויש אנשים שמקבלים משכורת.

סופה לנדבר: זאת משכורת מכובדת מאוד מבחינה שלא כל אחד מאתנו היה מסכים לעבוד עם האוכלוסיה שהם עובדים.

סופה לנדבר: אני חושבת שמה שהם עושים זאת עבודת קודש.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים להמשיך והמדינה חייבת פשוט לאנשים.

סופה לנדבר: אני התעקשתי שמשרד הקליטה יהיו נציגים בגלל שמשרד הרווחה אמר שבעצם היועץ הבכיר של המנכ"ל החליט שבישיבה הזאת משרד הקליטה לא צריך להיות.

סופה לנדבר: ואני כאן לפרוטוקול רוצה להגיד, כל האנשים האלה הם קורבנות של קליטת עלייה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני בכוונה ביקשתי היום לא להזמין את האנשים, אבל אני מזמינה את משרד הקליטה לבקר במסגרת של העמותה הזאת.

סופה לנדבר: אני לא פעם אחת, עם דוד הרטום, עם ראש עיריית אשדוד, אנחנו ביקרנו באשדוד ואני ראיתי את האנשים המסכנים האלה.

סופה לנדבר: אנשים מאוד מכובדים.

סופה לנדבר: בישיבה שעשינו עם מפקחת ארצית הקודמת, גרסיאלה, אני אומרת שבנאדם יצא מכאן ונפל על יד הכניסה של הכנסת, קיבל התקף לב ולקחו אותו, בנאדם מאוד מכובד, אחד היה רופא ושני היה מהנדס, בעבר, אבל אף אחד לא יודע מה קרה להם בתהליך של קליטת עלייה לא כל כך מוצלחת.

סופה לנדבר: הם נשארו ברחוב רק בגלל שבעצם מדינת ישראל לא תמיד יודעת לקלוט את האנשים.

סופה לנדבר: בנאדם שמגיע למדינת ישראל, אני לא מדברת על תור, הוא מגיע עם כבוד של עצמו, ואף אחד לא יודע לאן הגורל זורק אותו.

סופה לנדבר: אני ביקשתי היום מנציגי העמותה לא להזמין אותם בגלל שלאנשים זה עושה משהו, אם בנאדם איבד הכרה כאן בכנסת הוא איבד אותה בגלל שבעצם מה שהוא עבר כאן בישיבה זה לא כל כך קל, לנו לא קל, ולאנשים האלה מאוד מאוד קשה.

סופה לנדבר: ובגלל זה אני חושבת שמשרד הקליטה, יכול להיות שגם חלק מהתקציבים צריכים להגיע ממשרד הקליטה.

יפה וולמן: היו תקציבים למשרד הקליטה לטובת הנושא של דרי רחוב ומזה שנתיים או שלוש אין.

דפנה כהן: לגבי תל אביב יש עדיין סיוע ליחידה לדרי רחוב.

סופה לנדבר: למה אין באשדוד ובאשקלון?

דפנה כהן: אני יודעת שבעבר היה סיוע דרך משרד הרווחה.

דפנה כהן: תראי, אין ספק שהנושא הוא חשוב, אני יודעת גם שאחוז גדול מאוד של דרי רחוב הם עולים, יחד עם זאת הערוץ שיש לנו להציע, הערוץ שלנו זה ערוץ של תמיכות.

דפנה כהן: זאת אומרת עמותה שיכולה להגיש דרכנו דרך תמיכות לצרכים משלימים, כי משרד הרווחה באמת אמון על הנושא של פרט ומשפחה, לנושא של דרות רחוב.

דפנה כהן: אבל כל הצרכים המשלימים בהחלט דרך תמיכות ניתן יהיה לסייע.

סופה לנדבר: בוועדת תמיכות הם צריכים שקל מול שקל.

סופה לנדבר: מאיפה הם יקחו את השקל הזה?

דפנה כהן: למה מדיניות משרד העלייה והקליטה הפסיק את מה שהוא עשה לפני שנתיים מתוך הבנה שרובם המוחלט של דרי הרחוב הם עולים חדשים שעברו פשוט כשל בקליטה.

יפה וולמן: אני מוכרחה באמת לבדוק את זה לעומק למה זה הופסק ואני אוכל לתת לכם תשובה.

יפה וולמן: בכלל באתי לפה היום רק לפני חצי שעה אמרו לי את זה, אז אני מצטערת.

יפה וולמן: אין ספק שזה נושא חשוב ואין ספק שאפשר לקבל מענים דרך לפחות הערוץ של תמיכות ולנסות שזה יתפרסם כל הנושא של תמיכות.

יפה וולמן: נכון שזה קשה, צריך שקל מול שקל, זה באמת בעיה.

סופה לנדבר: אז כנראה לעמותות האלה אתם צריכים למצוא ערוץ חדש וערוץ מיוחד בגלל שאני לא יודעת מאיפה הם יכולים לגייס את השקל מול שקל, וועדת תמיכות, את יודעת איך במשרד הקליטה זה פועל, אני לא רוצה להביע עכשיו ביקורת אבל דרך ועדת תמיכות יהיה להם קשה לקבל.

סופה לנדבר: אתם צריכים למצוא לדעתי ערוץ חדש כדי שבעצם הם יהיו מסוגלים לקבל גם תמיכה ממשרד הקליטה, זה מאוד מאוד חשוב.

דפנה כהן: רק כדי לסבר את האוזן, לפי הנתונים של משרד הרווחה ועיריית אשדוד שמונים אחוז מדרי הרחוב הם עולים חדשים שספציפית בהוסטל שהיום אנחנו מדברים עליו 92.8 אחוז הם עולים מחבר העמים לשעבר והיתר הם כולם גם כן עולים, או מאתיופיה או מארגנטינה.

דפנה כהן: כלומר מאה אחוז מתוכם הם עולים חדשים.

יפה וולמן: אין ספק, אני יודעת את זה.

יפה וולמן: אני יודעת פשוט שאנחנו התקציבים שלנו הם תקציבים משלימים, הם לא במקום משרד הרווחה.

יפה וולמן: ומה שאנחנו יכולים לעשות, לכן אמרתי, דרך ערוצי התמיכות אפשר בהחלט לבקש השלמה.

דב בארי: אני חושב שהבעיות שמועלות פה הן בעיות שנכונות לגבי רוב החלקים של תקציב משרד הרווחה.

דב בארי: ובאמת יש לנו פה בעיה תקציבית, וזו הדרך שמשרד הרווחה מתמודד איתה, ובאמת אני דיברתי עם חנן התקציבן של משרד הרווחה, וזה בעצם הפתרונות שאנחנו נותנים.

דב בארי: ולעניין הספציפי של ההוסטלים אז צריך להבין ככה, באמת כפי שציינו פה בגלל ההבנה שבעקבות גלי העלייה של שנות התשעים נוצר באמת מצב שיש לנו הרבה יותר הומלסים ממה שהיה בעבר, התקציב לצורך העניין הזה אד-הוק במשרד הרווחה גדל בשבעים אחוז בשלוש שנים האחרונות, או קרוב לשבעים אחוז.

דב בארי: כדי להתמודד עם התופעה הזאת, אנחנו באמת מגיעים לשוליים, ואני חושב שאמר פה בצדק נציג עיריית אשדוד שחלק מהבעיה הרבה פעמים שאנשים לא מעוניינים לקבל את התמיכה וקשה מאוד להביא אותם לתוך ההוסטל על מנת באמת להתחיל בתהליך השיקום שלהם.

דב בארי: אנחנו מנסים ליצור איזושהי גמישות בתקציב משרד הרווחה.

דב בארי: כי אם אנחנו נחליט מא' ועד ת' מה יש לעשות עם הכסף אנחנו באמת נגיע למצבים האלה שבנובמבר לא יישאר כסף לשום דבר, כי כל כסף מיועד כבר ספציפית למשהו ולא יהיה מאיפה להביא.

דב בארי: ובאמת לצורך כך הרבה פעמים אנחנו נעזרים וזו העבודה שהתקציבנים של משרד הרווחה עושים, ופה אני שם קצת את הכובע של חנן פריצקי והחבר'ה שלו במשרד הרווחה שהם עושים את העברת הכספים.

דב בארי: זאת אומרת אני בהתחלת השנה מתקצב את משרד הרווחה לנושאים האלה, יש את הכסף בבסיס, בכלל תקציבי משרד הרווחה, ובאמת את השינויים האלה שצריך לעשות במשך השנה זה משרד הרווחה עושה.

סופה לנדבר: יש כסף ברזרבה?

דב בארי: אני לא הייתי מגדיר את זה רזרבה.

סופה לנדבר: מסעיף לסעיף הם יכולים בגמישות הזאת.

דב בארי: בדיוק , כדי להגיד רגע, פה אני לא מנצל את התקציב שלי במאה אחוז, את הכסף הזה אני אנצל בשביל ההוסטלים.

דב בארי: זו בדיוק הגמישות שאנחנו צריכים.

דב בארי: אנחנו לא יודעים בדיוק כמה הומלסים יהיו לנו, אנחנו לא יודעים כמה ילדים עם פיגור שכלי יהיו לנו בפנימיות.

דב בארי: זאת אומרת זה דברים שלא משנה מה, תמיד אנחנו נצטרך.

סופה לנדבר: יש דברים שאי אפשר לתכנן.

דב בארי: בדיוק.

דב בארי: אני מתקצב את זה בצורה כזאת בתחילת השנה, את הפיזור הכספי כמו שאמרתי משרד הרווחה עושה.

דב בארי: ואם בסוף השנה, אם אנחנו מגיעים לאוקטובר נובמבר למצב שבו חסר כסף למקום מסויים זה משהו שמשרד הרווחה יודע לעשות בעצמו כדי להגיע לקו הסיום, לשלושים ואחד בדצמבר של כל שנה על ידי ההשלמה הזאת.

סופה לנדבר: שלושים אלף הם כבר קיבלו?

רחל אבידן: יכול להיות שהם עדיין לא רואים אותה על הנייר, אבל נעשתה העברה של שלושים אלף שקל נטו.

דב בארי: יש סכום נוסף, אני דיברתי עם חנן שיש סכום נוסף מעבר לשלושים אלף שמיועד למסגרות להומלסים.

דב בארי: זה לא סכום שלי, זה סכום שמשרד הרווחה דואג לו, אבל מדובר על סכום הרבה יותר גבוה משלושים אלף שקל.

רחל אבידן: מאות אלפי שקלים שייכנסו בדיוק מאיגום של תקציבים של משרד הרווחה, שלא נוצלו ומיועדים לסעיף של דרי רחוב, באמת בגלל הצורך וכו', ויכוסו כל הגרעונות, גם באשדוד ואשקלון וגם לא באשדוד ואשקלון.

דב בארי: יש בספר התקציב של משרד הרווחה תקנה מסויימת ספציפית שהיא תקנה שמיועדת לטיפול בדרי רחוב.

דב בארי: זאת אומרת שהכסף שם אי אפשר לעשות בו שימוש אחר.

דוד הרטום: מי נושא במימון הביניים?

דוד הרטום: הוצאה שנעשתה בינואר, שאמורים לכסות אותה בדצמבר שנה הבאה, מי עושה את מימון הביניים?

דוד הרטום: עמותה פה לוקחת אוברדרפט בבנק ומי מתחשב בה בנושא הזה?

דוד הרטום: לא יכול להיות שמצד אחד הממשלה באה ואומרת תבצעו את הדברים האלה ואחרי זה תעמדו בתור, נראה, אולי עוד כמה חודשים, אולי יסתדר משהו.

דוד הרטום: פה צריך להבהיר חד משמעית שאם משרד הרווחה, השר, המנכ"ל, מחליטים ללכת על דבר מסויים, אם אין לו כיסוי תקציבי כרגע שלא התחייבו.

דוד הרטום: זה היה מאוד יפה, מי שזוכר את כל הכיסוי התקשורתי סביב הנושא הזה, כמה חמלה יש וכמה דואגים וכמה שלא יהיה.

דוד הרטום: אבל מצד שני מי שנושא בהוצאה זו עמותה שהיתה תמימה, שבהתאם לבקשות שלנו באו והכניסו את האנשים לשם, ואמרנו הכל יהיה בסדר כי אמרו לנו שיהיה בסדר.

רחל אבידן: אתה צודק, כולנו היינו רוצים שבסיס התקציב ייראה אחרת ונוכל לדעת שבשנה הבאה יש לנו את מה שיש לנו פלוס שלושה מיליון ואנחנו יכולים לחלק את זה אחרת.

רחל אבידן: אני חושבת שאין מישהו סביב השולחן הזה שמתנגד לזה, גם לא משרד האוצר.

רחל אבידן: מצד שני אני חושבת שלא צריך להעצים, והמימון לא היה צריך להיות היום על ינואר משום שעד שלושים לאוגוסט היה כיסוי לכל ההוצאה.

רחל אבידן: אז אני אומרת, צריך לזכור את מה שאתה אומר, לקחת את זה בחשבון, לשאוף לעבוד נכון ומצד שני לא להעצים את הבעיה.

דוד הרטום: אני שמעתי והתרשמתי מאוד ממה שאת אומרת, יכוסה, והחשב אמר לי.

דוד הרטום: אני למדתי דבר אחד, עם חשבים הדיבורים שלהם מאוד יפים, אבל כדי ללכת למכולת אני צריך את זה בכתוב.

דוד הרטום: שיגידו לי שזה ייכנס בתקציב דצמבר זה בסדר, אני מוכן לקבל את זה, אבל לא יכול להיות, עם כל הכבוד, בלי מסמך של התקציבן של משרד הרווחה שנוכל לצאת פה בהרגשה שהכל בסדר.

דוד הרטום: כי אחרי זה יבואו בדצמבר, יגידו תשמע, אבל נוצר גרעון במקום אחר והיינו צריכים לכסות, אז אי אפשר.

דוד הרטום: אז זה מה שהייתי מבקש, שבאמת תהיה התחייבות כתובה ומסודרת בנושא הזה.

דוד הרטום: דבר הנוסף לגבי הנושא של משרד הקליטה.

דוד הרטום: מצוקה של דרי רחוב היא בעיקרה מצוקה של עולים חדשים.

דוד הרטום: ועולים חדשים שמסיבה זו או מסיבה אחרת לא נמצא להם פתרון דיור, או שהיה להם פתרון דיור ולא יכלו לשלם את המשכנתאות ויצאו החוצה והגיעו לרחוב וכו'.

דוד הרטום: אי אפשר לבוא ולהגיד עולה חדש, למרות שהוא עולה חדש, זה רק משרד הרווחה, אנחנו לא בתוך התמונה.

דוד הרטום: אתם צריכים לבדוק את התופעה הזאת של דרי רחוב, להבין למה היא קרתה, איפה יש את הכשלים.

דוד הרטום: פתרונות מהסוג של הפתרון הזה, שאנשים נמצאים תקופה די קצרה ואחרי זה יודעים שהם יוצאים לאיזה שהוא פתרון, זה הפתרון הזול ביותר, מבחינת האדם עצמו כמובן אבל גם מבחינת המדינה.

דוד הרטום: הפתרונות האחרים, שאנשים מתגלגלים ברחובות, אחרים מתאשפזים לתקופות ארוכות, חלקם נופלים לעבריינות ובתי סוהר וכל מיני דברים מהסוג הזה, הפתרונות האלה הרבה יותר יקרים.

דוד הרטום: חשוב שתהיה פה חשיבה מערכתית.

יפה וולמן: אתה יודע בעצמך, שדרות רחוב זה מעבר לרק מחסה, ויש מאפיינים שונים ומגוונים בנושא של דרות רחוב.

יפה וולמן: יש לפעמים תחלואות כפולות, ויש שלושה סוגי תחלואות.

יפה וולמן: אתה מדבר על חלק מסויים שיכול להשתקם, אבל יש גם חלק מאוד גדול שיש לו תחלואה כפולה.

רחל אבידן: להם יש את הפתרונות, במסגרות הארציות שלנו.

רחל אבידן: אלה שמוכנים לצאת מהרחוב למסגרות עם תחלואה כפולה, יוצאים.

רחל אבידן: יש כאלה ואתם בודאי יודעים שהם ברחוב מגיעים למצבים מאוד קשים, ויש צורך להפעיל אפילו את חוק החוסים על מנת להציל אותם ולהכניס אותם.

רחל אבידן: לאלה יש את הפתרונות במסגרות הארציות, יש היום גם בית לחיים.

יפה וולמן: יש לך איזה פילוח של כל המאפיינים של דרי רחוב, כמה מהם נגיד אנשי מקצוע שהגיעו לרחוב וכו'?

רחל אבידן: לא.

רחל אבידן: אנחנו לא מתעניינים מי מהנדס ומי רופא.

דוד הרטום: יש את הטווח הקצר, וזה מה שהייתי מבקש באמת שייצא מכתב של חשב המשרד שמתחייב עד דצמבר לכסות את הנושא הזה, ואז אנחנו כבר יודעים שיהיה לנו אוויר לנשימה, וזה אני חייב לקבל את זה כדי שנוכל לעשות את הדברים.

דוד הרטום: אנחנו מדברים על אוכלוסיה במדינת ישראל שקלטה בשנות התשעים מיליון עולים, אנחנו מדברים על סדר גודל של אלפיים חמש מאות, שלושת אלפיים איש.

דוד הרטום: זה שלושה אחוז.

דוד הרטום: אני חושב שהדבר הזה מחייב הסתכלות, בדיקה של הנתונים, מחקר כמו שצריך, ואני מסכים איתך שהפתרון הוא לא מהיום לינואר.

דוד הרטום: אבל אני חושב שמשרד הקליטה, משרד הבינוי והשיכון ומשרד הרווחה צריכים לשבת ולקיים צוות עבודה שיבדוק את הדברים האלה ויסיק מסקנות איך אפשר לטפל בהם.

דוד הרטום: שלושה ארבעה משרדים שקשורים לנושא הזה.

דוד הרטום: זה אני חושב דבר שאתם יכולים לסייע לקבלת ההחלטה, באמת לנסות ולפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד, ואנחנו יודעים שלא כל הפתרונות הם מיידיים, אבל שנדע לאיזה כיוון הולכים איתם.

רחל אבידן: עם זה אני רוצה שנזכור שגם, ויש לנו קצת סקירה של ספרות בינלאומית, הנושא הזה קיים גם במדינות האחרות ולא רק בגלל עלייה, זאת אומרת התופעה של דרות רחוב היא תופעה של הזמנים האלה.

רחל אבידן: זה נכון שיש לה מאפיינים שונים, זה נכון שאצלנו היא תפסה על פלח האוכלוסיה של העלייה.

רחל אבידן: אבל אני אומרת, צריך לראות את זה, אני לא יודעת אם אנחנו יכולים מחר לחסל את התופעה של דרות רחוב.

רחל אבידן: אנחנו יכולים להביא את האנשים האלה, לנסות ליצור איתם קשר.

רחל אבידן: אני הייתי בסיור עם עובדת של דרי רחוב דווקא בירושלים, בארבע לפנות בוקר, כי היא אמרה שאז הכי קל לתפוס אותם במקומות שלהם, ולנסות ליצור קשר, וחלק חטפנו קללות חבל על הזמן, כי אמרתי לה את משוגעת, אנחנו נעיר אותם עכשיו.

רחל אבידן: אבל לבנות את יחסי האמון איתם לפעמים זה ברחוב, ולא את כולם אפשר להכניס למסגרות.

רחל אבידן: יותר מזה, באילת כשהייתי בסיור הם אמרו לי אף אחד לא יכניס אותי לתוך מסגרת.

רחל אבידן: למי יש את הים הזה והשמיים האלה וכו'.

רחל אבידן: אנחנו רוצים פה.

רחל אבידן: והם לא מוכנים.

רחל אבידן: אז אני אומרת, צריך לזכור גם את זה.

רחל אבידן: עם זה, אפשר לתת להם, גם במקומות שהם נמצאים, מגע אנושי.

רחל אבידן: ולא לאבד צלם אנוש.

רחל אבידן: כולל גם אם אנחנו בחורף מחלקים לפעמים שמיכות וטרמוסים למקום שהם נמצאים ברחוב.

סופה לנדבר: משרד השיכון, אני זוכרת שהיתה לנו איזו שהיא בעיה עם משרד השיכון ובישיבה הקודמת אמרתם על איזה שהם סכומים שמשרד השיכון צריך להעביר ולא מעביר, או מעבירים לאנשים ולא ישירות לעמותה.

סופה לנדבר: היתה בעיה או אני זוכרת לא נכון?

אלכסנדר גולדמן: אנחנו לא מקבלים היום כסף ממשרד השיכון בגלל שאנשים שרוצים לצאת, שמוכנים לצאת ומוכנים לנסות לצאת, אז כבר אנחנו מתחילים לרוץ איתם בשביל שכשהוא יוצא אז יהיה לו כבר כסף בשביל גם להשכיר דירה וכל זה.

רחל אבידן: יש רצף של טיפול, החל מלפעמים קריית שלמה, שזה הבית חולים, ואחר כך צעדים, מסגרות מקומיות כן או לא, יש מקומות שיש דירות לווין, השלב האחרון של השיקום זה יציאה של האנשים לקהילה בשכר דירה שמשרד השיכון עוזר לממן אותו.

רחל אבידן: דרי רחוב בשנתיים הראשונות ליציאתם לשכר דירה יכולים לקבל סיוע מוגדל של משרד השיכון של אלף ארבעים וארבעה שקלים לתקופה של שנתיים.

רחל אבידן: אני חושבת, אנחנו גם לא רוצים ליצור את המצב שאת הסכום הזה, שהוא ינוצל בתקופה שהם באיזה שהוא בית מחסה או מסגרת אלא להשאיר להם את זה, כי אז זה מאריך את תהליך השיקום שלהם.

רחל אבידן: אני לא רוצה לנצל את הכסף הזה אפילו לאגום את זה של משרד השיכון לתקופה הזאת, אלא להשאיר אותו לשלב קדימה.

סופה לנדבר: בסיכום הדברים, אני מבינה שקודם כל אני חושבת שצריכה לקום ועדה משותפת של משרדים שאנחנו עכשיו דיברנו עליהם, משרד הרווחה, משרד השיכון, משרד הקליטה ומשרד האוצר והבריאות כדי לנתח את המצב של דרי הרחוב, של השוליים של החברה, ולהחליט איך המדינה נלחמת בתופעה הזאת.

סופה לנדבר: בכל זאת אי אפשר להסכים שהתופעה הזאת תימשך במדינת ישראל.

סופה לנדבר: בכל זאת אנחנו קיבלנו עם הקליטה הלא מוצלחת את המכה המאוד מאוד רצינית ואי אפשר להסכים שעם זה לא צריכים להילחם.

סופה לנדבר: צריכים לנתח את הדבר ולמצוא פתרונות איך בעצם מכניסים את האנשים בחזרה למסגרת שהם רגילים למסגרת הזאת.

סופה לנדבר: אני מבקשת ממשרד הרווחה התחייבות בכתב על גרעונות של העמותה כדי שעיריית אשדוד תוכל לעזור לעמותה להמשיך לקלוט.

רחל אבידן: אני לא יכולה להוציא התחייבות כזאת, זו רק התחייבות של חשבות המשרד.

סופה לנדבר: אני אפנה לשר הרווחה ולחשב בגלל שאני חושבת שכאן משרד הרווחה, אני לא רוצה להגיד נכשל, אבל אתם ביקשתם מהעיריות לקלוט את האנשים, ידעתם שבעצם הם צריכים, אנחנו גם עכשיו עומדים מול חורף שהוא יהיה גשום וכנראה גם קר, ואז לזרוק את האנשים בחזרה, זה לא צעצוע, זה בני אדם, לקחו אותם, עכשיו לזרוק אותם בחזרה לרחוב, אם הם כבר נמצאים במסגרת צריכה להיות התחייבות מפני שאף עירייה, כולל עיריית אשדוד, לא יכולה להתחייב עכשיו מול העמותה.

סופה לנדבר: יש כאן בעיה רצינית והאנשים האלה אני מבינה יצטרכו לקחת הלוואות, בכל זאת אנשים בינתיים נמצאים במסגרת, והם לא צריכים לשבור את הראש, המדינה צריכה לשבור כאן את הראש.

סופה לנדבר: אנחנו כוועדה נפנה היום במכתב דחוף ובפנייה דחופה לשר הרווחה ולחשב של משרד הרווחה כדי שתהיה התחייבות מול העמותה על חיסול הגרעונות ועל הפער הזה של מאה שמונים ושבעה אלף ₪ כדי שגם עיריית אשדוד תוכל זמנית לסייע להם בחלקים שהם צריכים לסייע.

סופה לנדבר: משרד הקליטה בתקציב הזה לא ייכנס אבל לשנה הבאה דפנה אומרת ואומרת בצדק, יש כנראה עוד סעיף אחד שאנחנו לא ניצלנו.

סופה לנדבר: הרי חלק של האנשים האלה הם משתמשים בסמים, חלק אלכוהוליסטים, ויכול להיות שבמלחמה בסמים שיש שם כספים, יכול להיות שיש שם משהו שגם אפשר לנצל לאותם אנשים.

סופה לנדבר: בגלל שבעצם אותה בעיה של המלחמה בסמים שהם מטפלים בה יש לה גם חלק לא קטן ולא מבוטל בעמותה וגם באנשים שהם דרי רחוב.

רחל אבידן: אנחנו עובדים במשותף עם היחידה להתמכרויות לסמים ואלכוהול של משרד הרווחה.

רחל אבידן: אנחנו עובדים איתם במשותף.

רחל אבידן: בכל מקרה אדם כשהוא נמצא במסגרת הוא לא יכול לקבל פעמיים, זה יכול להיות או זה או זה.

רחל אבידן: באיגום של התקציבים מסעיפים שונים, זה תפקיד החשב והמנכ"ל, הם יכולים לאגם.

רחל אבידן: אבל במקביל אדם לא יכול לקבל, זאת אומרת המחשב לא ישלם פעמיים, פעם אחת מהתקציב הזה, פעם אחת מהתקציב הזה, בכל מקרה.

רחל אבידן: אפשר לאגם תכניות, אפשר לאגם חשיבה, אפשר לאגם כספים בתכנון, אבל בשוטף זה לא יעבוד.

רחל אבידן: רוב דרי הרחוב במצב שהם מגיעים אליו כבר ברחוב וכו' הם אנשים עם איזו שהיא הפרעת אישיות בכל מקרה.

סופה לנדבר: אחת מההחלטות שלנו היא החלטה כלפי משרד הקליטה, אתם צריכים למצוא מקור וערוץ כדי לחזור למה שהיה.

סופה לנדבר: בגלל שלא יכול להיות שמשרד הקליטה לא לוקח חלק בטיפול בבעיה של קשיי קליטה ואומרים זה לא עסק שלנו.

סופה לנדבר: זה כן עסק של משרד הקליטה.

סופה לנדבר: בגלל זה משרד הקליטה צריך לעזור.

סופה לנדבר: שמונים וכמה אחוז של דרי רחוב הם עולים חדשים, בגלל סיבות כאלה או אחרות.

סופה לנדבר: אתם לא יכולים לקום היום ולהגיד זו לא בעיה שלנו.

סופה לנדבר: זו כן בעיה של משרד הקליטה.

סופה לנדבר: אנחנו לא נסכים לכך שהעמותה צריכה לטפל, דרך ועדת תמיכות, כולנו יודעים, אני כיושבת ראש פדרציה בדיוק יודעת עד כמה קשה לקבל מוועדת התמיכות כספים, זה לא פשוט.

סופה לנדבר: ובגלל זה אני לא רוצה להכניס אותם למעגל סגור שהם לא יהיו מסוגלים לצאת ממנו.

סופה לנדבר: ואז בסופו של דבר אתם חוזרים עכשיו לעמותה, אני מבינה אם היתה כבר העברה של שלושים אלף אני לא חושבת שזה יעזור הרבה אבל לפחות חלקית.

יפה וולמן: זה חודש אחד פחות או יותר מכוסה.

סופה לנדבר: אנחנו נטפל בכך שממשרד הרווחה תצא התחייבות על מה שרחל הציגה לנו, על חיסול גרעון ופער של מאה שמונים ושבעה אלף מינוס שלושים כלומר מאה חמישים אלף, איך עד סוף השנה אתם מקבלים את הסכום הזה ואיך משרד הרווחה מתכנן.

סופה לנדבר: רחל, תסבירי לי, הרי היום נמצאים שם עשרים ושמונה איש, ויש להם אישור לעשרים ושלושה, אז כנראה צריכים להגדיל את התקציב.

רחל אבידן: אפשר להגדיל גם בתכנון, אם יש.

סופה לנדבר: אנחנו נוציא את הסיכום ואנחנו נבקש מהשרים שנוגעים לעניין, משרד הבריאות, משרד הקליטה, משרד הרווחה, משרד השיכון ומשרד האוצר להקים ועדה משותפת כדי לפתור את הבעיה השל דרי רחוב.

סופה לנדבר: תודה רבה, הישיבה נעולה.