ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 513, 2008-10-06 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב.

מיכאל מלכיאור: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: על סדר היום: מכללת אל-מנאר בטייבה בסכנת סגירה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו באיחור ואני מתנצל.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לאחל לכולם שנה טובה וגמר חתימה טובה.

מיכאל מלכיאור: לאלה שאינם יהודים אני רוצה לאחל את כל האיחולים הטובים שיכולים להיות בעונה זאת של השנה.

מיכאל מלכיאור: מי מייצג את התמ"ת?

שלום בן משה: אני ראש האגף ואחראי על מה"ט.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהיה צורך בנציג של משרד החינוך.

שלום בן משה: אולי היה צורך בנציג של שר התרבות.

שלום בן משה: בכלל, אם שר התרבות היה מכניס יד לכיס, זה יכול היה לעזור.

מיכאל מלכיאור: אולי אנחנו נחליט שזה מה שהוא צריך לעשות.

שלום בן משה: אני לא אתנגד.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שקודם נקבל תמונה כללית על הבעיה ואז נראה מה אנחנו יכולים לתרום לפתרונה.

מיכאל מלכיאור: מי רוצה להציג את הנושא?

מיכאל מלכיאור: זיו נווה היא מנכ"לית קרן גשר לקולנוע.

מיכאל מלכיאור: את יכולה להציג את הבעיה?

זיו נווה: קרן גשר לקולנוע מיוצגת פה באופן מלא.

זיו נווה: יושב פה אודי ליאון, המייסד והמנכ"ל הקודם של הקרן ואנוכי שמנהלת את הקרן היום.

זיו נווה: מעבר לאג'נדה הציבורית הכוללת שמטרתה להשביח הקולנוע הישראלי, יש לקרן אג'נדה משמעותית נוספת והיא לנסות לעשות דרך הקולנוע קירוב לבבות ופתיחת דיאלוג וכן הלאה.

זיו נווה: את מכללת אל מנאר אני מכירה 3 שנים, מאז שנכנסתי לתפקיד ב-2005.

זיו נווה: מדובר במכללה היחידה שבעצם מספקת את השירות הזה של לימודי קולנוע לסטודנטים וסטודנטיות מהמגזר הערבי.

זיו נווה: יושבים כאן כמה אנשים שמנהלים את המכללה.

זיו נווה: תרשו לי לדבר על הצד הנשי שיושב לידי, שעומד מאחורי המפעל הזה, כמובן בשיתוף עם מוחמד וגדעון ועם כל האנשים הטובים שיושבים פה.

זיו נווה: דוניה היא מנהלת ומייסדת המכללה.

זיו נווה: היא הרוח והנשמה שפועלת ודוחפת ולא מוותרת.

מיכאל מלכיאור: אולי תספרי על מה אנחנו מדברים?

זיו נווה: המכללה מכשירה סטודנטים וסטודנטיות ללימודי קולנוע.

זיו נווה: בשלוש השנים האחרונות נעשו בה מספר סרטים.

זיו נווה: נעשתה סדרה אחת עם קרן גשר שהושקה בפסטיבל חיפה ועבודות נוספות.

זיו נווה: המטרה היא ליצור סרטים שמציגים את התרבות הערבית, כדי לאפשר לנו הצופים להכיר את האנשים האלה ואת התרבות שלהם.

זיו נווה: במכללה לומדים כ-70 סטודנטים שלומדים בשנים א', ב' ו-ג'.

מיכאל מלכיאור: אז בכל מחזור לומדים 25 תלמידים.

זיו נווה: לאחרונה המכללה נקלעה לקשיים תקציביים וניהוליים.

זיו נווה: אני מציעה שנציג המכללה יכנס לפרטים.

זיו נווה: מבחינה הישגית נעשים שם דברים מצוינים.

זיו נווה: מבחינת ניהול התקציב יש בעיות הנובעות מהצרכים המיוחדים של המכללה ושל הסטודנטים הלומדים בה.

זיו נווה: אי אפשר לבחון את המכללה הזאת כמו שנבחנות שאר המכללות.

מיכאל מלכיאור: למה אי אפשר לבחון את המכללה כמו מכללות אחרות?

זיו נווה: כיוון שתנאי היסוד שלהם קשים יותר.

זיו נווה: סטודנט צריך גם לשלם שכר לימוד וגם לשלם עבור ההסעות של התלמידים.

זיו נווה: אין הסעות שוטפות מהמקומות שמהם הם מגיעים.

זיו נווה: חלקם מחכים שעות ומגיעים בדרכים לא דרכים.

זיו נווה: חלק מהתקציב הכולל של המכללה נשען על גביית שכר לימוד.

זיו נווה: מדובר בסטודנטים שזקוקים למלגה ולסיוע על מנת שהם יוכלו ללמוד.

זיו נווה: זאת מכללה צעירה שעדיין מתהווה.

זיו נווה: המכללה קיימת משנת 2002, שאז היא קיבלה את ההכרה של מה"ט.

דוד רותם: במה היא שונה מכל מכללה אחרת?

אודי ליאון: בוא נבהיר את זה, זה מאוד פשוט.

אודי ליאון: קודם כל שכר לימוד.

אודי ליאון: אתה מכיר אותי כמנהל של "מעלה".

אודי ליאון: יש שאלה של תשלום שכר לימוד.

אודי ליאון: רוב האוכלוסייה במגזר הערבי, כידוע ממחקרים של הביטוח הלאומי, נמצאת במצב של עוני.

אודי ליאון: אין להם מאיפה לשלם שכר לימוד ולכן יש תת תשלום, שנובע ממצב שאנשים לא יכולים לשלם שכר לימוד.

אודי ליאון: הבעיה השניה היא, שאין תחבורה ציבורית.

אודי ליאון: במגזר היהודי יש תחבורה מכל מקום לכל מקום.

אודי ליאון: במגזר הערבי אין תחבורה ציבורית בין הכפרים לבין המקום שבו נמצאת המכללה בטייבה.

אודי ליאון: כתוצאה מכך המכללה צריכה לארגן הסעות והדבר עולה כסף.

אודי ליאון: הסיבה השניה נכונה גם לגבי "מעלה".

אודי ליאון: אנחנו מדברים על גירעון מצטבר של 150,000 שקל שהצטבר במשך 6 שנים.

אודי ליאון: כשנכנסתי ל"מעלה" נכנסתי למצב של גירעון של 1.5 מיליון שקל.

אודי ליאון: למה?

אודי ליאון: בגלל גודל המכללה.

אודי ליאון: רוב המכללות בארץ הן מכללות ענק שבתוכן יש מחלקה לקולנוע.

אודי ליאון: כאן מדובר במכללה שעוסקת רק בקולנוע.

אודי ליאון: היא דומה יותר ל"מעלה" או סם שפיגל, מאשר המכללות האחרות, לכן מלכתחילה המכללה עומדת בתת תקצוב.

אודי ליאון: לשם השוואה,התקציב שלהם כרגע הוא מיליון שקל.

אודי ליאון: כשנכנסתי לפני 10 שנים ל"מעלה", התקציב היה 3 מיליון שקל.

דוד רותם: המדינה גם אז לא תמכה.

אודי ליאון: היא תמכה.

אודי ליאון: אולי היא לא תמכה מספיק, לכן היה גירעון של 1.5 מיליון שקל.

זיו נווה: יש פה התארגנות של קבוצה רצינית וחזקה של אנשים שמוכנים לעמוד מאחורי המכללה.

זיו נווה: אנחנו מבינים שדרושה תכנית הבראה וטיפול יסודי כדי להגיע למצב שבו היא תוכל להיבחן כמו שאר המכללות.

זיו נווה: בהמשך נציג בהמשך מה אנחנו רוצים לעשות ואיזה תכנית אנחנו מציעים.

גדעון פרמן: אני מנהל את המסלול הלימודי במכללה.

גדעון פרמן: במשך 18 שנה ניהלתי את מרכז התקשורת במכללת ספיר.

גדעון פרמן: הסטנדרטים של בתי ספר להנדסאי קולנוע וטלוויזיה נקבעו על ידי מכללות כמו מכללת ספיר, תל חי, ועמק יזרעאל.

גדעון פרמן: הסטנדרטים שלהם היו גבוהים.

גדעון פרמן: בזמן שניהלתי את מרכז התקשורת ואת מסלול הלימודים בספיר, לא נקנתה אפילו קלטת או ציוד מהתקציב השוטף של המכללה.

גדעון פרמן: הכל היה מתרומות.

גדעון פרמן: האולפן נבנה מתרומות, הציוד לאולפן נקנה מתרומות והמצלמות ניתנו על ידי תרומות.

גדעון פרמן: שי חרמש היה אז ראש המועצה והיה מביא תורמים.

גדעון פרמן: למכללת אל מנאר אין תורמים.

גדעון פרמן: כל מה שיש לנו זה שכר הלימוד של התלמידים ומה שמה"ט נותנת.

גדעון פרמן: הסטנדרטים בבתי הספר האלה נקבעו על ידי כספים שהגיעו מתורמים.

גדעון פרמן: בסך הכל מסלול הלימודים יקר והציוד יקר.

גדעון פרמן: לפחות בשתי מכללות שאני מכיר כמו עמק הירדן, הציוד לא נרכש על ידי השוטף אלא הכל בא מתרומות.

מיכאל מלכיאור: זאת עוד סיבה למה המצב כאן שונה.

אודי ליאון: אין רשות מקומית שעומדת מאחורי המכללה.

אודי ליאון: פה אין מול מי לעבוד.

דוניה ברנס: אני רוצה להוסיף נקודה מאוד חשובה למה הקמנו את המכללה הזאת.

דוניה ברנס: אני באתי מתחום החינוך.

דוניה ברנס: אני גמלאית שבאה מתחום החינוך.

דוניה ברנס: עבדתי 30 שנה בחינוך.

דוניה ברנס: עברתי את כל המעגלים של החינוך משנות השבעים.

דוניה ברנס: הייתי מדריכה בבתי ספר ועבדתי בטלוויזיה החינוכית ומשם בא לי הרעיון של הקולנוע.

דוניה ברנס: כשהייתי מדריכה בטלוויזיה החינוכית נכנסתי לבתי הספר כד להחדיר את המדיה הזאת.

דוניה ברנס: מצאתי שאפילו המורים לא מבינים על מה אני מדברת.

דוניה ברנס: ירד לי האסימון שאנחנו לא יודעים מה זה קולנוע וטלוויזיה.

דוניה ברנס: לא רק שאנחנו לא שותפים, אנחנו צופים ולא מבינים כלום ממה שאנחנו רואים.

דוניה ברנס: להיפך, יכול להיות שאנחנו מחדירים דברים שהם לא טובים ואנחנו מבינים אותם לא נכון.

דוניה ברנס: .

דוניה ברנס: זאת אחת הסיבות למה נכנסתי לתחום הזה.

דוניה ברנס: אחרי זה קיבלתי תפקיד של מנהלת פסגה ושכחתי את הרעיון של הקולנוע אבל זה נשאר לי בראש.

דוניה ברנס: בשנת 1999 חזר לי עוד פעם הדבר שאני רוצה ללמד קולנוע וטלוויזיה.

דוניה ברנס: ניגשתי למה"ט.

דוניה ברנס: שיגעתי את סמי ואת שלום ובסוף, תודה רבה להם, נתנו לי את ההזדמנות לפתוח את המגמה לקולנוע וטלוויזיה.

דוניה ברנס: אני זוכרת מילה שסמי אמר באותו יום: "את לא תחזיקי מעמד 6 חודשים".

דוניה ברנס: אמרתי לו שאני אפתיע אותו ואחזיק מעמד לנצח.

דוניה ברנס: לקחתי את האתגר ופתחנו את את המכללה מהכיס הפרטי שלי ושל מוחמד.

דוניה ברנס: שכרנו מקום והתחלנו לעבוד.

דוניה ברנס: קיבלנו הכרה ומה"ט התחיל להעביר לנו כספים.

דוניה ברנס: מעניין שזאת חברה שלא ידעה מה זה קולנוע וטלוויזיה.

דוניה ברנס: בנות שאפילו לא נתנו להן לצאת מהכפר שלהן הגיעו ללמוד.

דוניה ברנס: אני נתתי להם הזדמנות של יצירה, של קולנוע של עבודה.

דוניה ברנס: התחיל דבר מדהים.

דוניה ברנס: מבחינת עשייה יצירתית זכינו בשנה הראשונה שלנו בתחרות סרטים עם הסרט "ילדי הצמתים".

דוניה ברנס: זה לא בגלל שאני דוניה וזאת אחלאם, אלא מפני שזה מגיע לנו.

דוניה ברנס: בשנה השניה שלנו הקרנו את הסרט ילדי הצמתים בסינמטק בתל אביב.

דוניה ברנס: יש לנו פרויקט "נשים מספרות אהבה".

דוניה ברנס: זיו נווה האמינה בנו ועשינו פרויקט משותף עם אוניברסיטת תל-אביב.

דוניה ברנס: זה פרויקט מתאים שהקרנו בפסטיבל חיפה.

דוניה ברנס: עכשיו יש לנו פרויקט מדהים, "אדמה", עם עמק הירדן.

דוניה ברנס: ישבה ועדה בסינמטק, שמעה את הסטודנטים שלנו ואת הסטודנטים מעמק הירדן וקיבלנו שווה בשווה מספר סטודנטים שיזכו בתחרות.

דוניה ברנס: זה נותן לי את התיאבון לאתגר ואני רעבה.

דוניה ברנס: מה זאת אומרת רעבה?

דוניה ברנס: אמנם אין לי כסף למרות שאני מנסה לגייס כספים אבל לא מצליחה.

דוניה ברנס: כל אחד שולח אותי לאזור שונה.

דוניה ברנס: עטלף רוקד בכל המקומות אבל אף אחד לא הסתכל עלי.

דוניה ברנס: זיו נווה נתנה לי את הכוח ביצירה של הסטודנטים.

דוניה ברנס: אודי ליאון מלווה אותי כל הזמן ותודה רבה לו.

דוניה ברנס: מרצה אורח שלא מקבל כסף.

דוניה ברנס: הוא תמיד איתי, תמיד ליד הסטודנטים שלי בכל שעה ובכל דקה.

דוניה ברנס: זה גם נתן לי את הכוח.

דוניה ברנס: נכון שלא נתנו לי מיליונים אבל נתנו לי את הכוח להמשיך.

דוניה ברנס: תודה רבה למה"ט על מה שהם נתנו לי, אני לא אומרת שהם לא נתנו.

דוניה ברנס: כשהתחלתי הייתי במינוס של מיליון.

דוניה ברנס: עכשיו אני במינוס של 150,000 שקל.

דוניה ברנס: אני אומרת להם: אתם רואים את ההישגים שלנו.

דוניה ברנס: התלמידים שלנו מצליחים בבחינות.

דוניה ברנס: מדברים על דו קיום.

דוניה ברנס: אני עשיתי דו קיום בטייבה, במקום שיש הרבה סטיגמות.

דוניה ברנס: יש לי 15 מורים יהודיים שבהתחלה פחדו להגיע כי אוי ואבוי מה יעשו לנו הערבים.

דוניה ברנס: לא רק זה, יש עוד סטיגמות על טייבה.

דוניה ברנס: פהמי בא מרהט ובאים סטודנטים גם מואדי ערה ומבקעה.

דוניה ברנס: אז עשיתי עוד דבר, דו קיום עם הערבים עצמם.

דוניה ברנס: יש לי גם בנות בדוויות שעובדות בקרן קרב עם התעודה שלי.

דוניה ברנס: אומרים עליהן שהן מקצועיות.

דוניה ברנס: בנוסף לשעות של מה"ט לימדנו שעות נוספות.

דוניה ברנס: עשינו 5 ימים פתוחים לכל הסטודנטים.

דוניה ברנס: אפילו בבית שלי הם דופקים ואני פותחת להם, לתרגום ולהבנה ולכל מיני דברים.

דוניה ברנס: בסופו של דבר, זיו מחבקת אותי, ורד מחבקת אותי ודני מחבק אותי.

דוניה ברנס: כולם רואים שאני לא מרוויחה.

דוניה ברנס: תאמינו לי שהפסדתי הרבה מהכיס הפרטי שלי.

דוניה ברנס: תמצאו שהחשבונות שלי נמצאים במצב שחבל על הזמן.

דוניה ברנס: תגידו שזאת, לא רק משוגעת, היא לא בסדר בכלל.

דוניה ברנס: אבל לקחתי על עצמי אתגר.

דוניה ברנס: אמרתי למה שלא נהיה על המסך?

דוניה ברנס: למה דני יעשה סרט עלי, בזמין שרסעה עשתה סרט על אבא שלה וזכתה בו בפסטיבל חיפה?

דוניה ברנס: היא מספרת את הסיפור של אבא שלה.

דוניה ברנס: למה שדני יבוא לספר את הסיפור על אבא שלה?

דוניה ברנס: זה מאוד חשוב.

דוניה ברנס: עוד משהו.

דוניה ברנס: אנחנו חיים איתכם כל החיים האלה.

דוניה ברנס: חלק גדול לא יודעים מי אנחנו.

דוניה ברנס: דרך המדיה הזאת אנחנו יכולים לעשות שותפות, עשייה בריאה יפה ומעניינת.

קריאה: למה אתם לא עושים?

דוניה ברנס: מה אני אגיד לך, אין לי כסף.

דוד רותם: ראיתי את ילדי הצמתים אבל זה לא בדיוק אתם.

דוניה ברנס: ילדי הצמתים באים לאום אל פחם.

דוניה ברנס: גדעון שאל אותי האם אלה מטייבה.

דוניה ברנס: אמרתי לגדעון, דרך הסרט, שהם לא מטייבה.

מיכאל מלכיאור: באמת שמעתי מאנשים שונים על הרמה המקצועית.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להדגיש שעשיתי את הישיבה הזאת על אף שזאת פגרה של הכנסת ואין ישיבות כי ראיתי דחיפות מאוד גדולה בסוגיה הזאת.

מיכאל מלכיאור: רציתי לשמוע את הסטודנטים.

מיכאל מלכיאור: מי רוצה לדבר?

אברהים עבאסי: אני מאום אל פחם.

אברהים עבאסי: אני סטודנט, סיימתי שנה א' ומתחיל שנה ב'.

אברהים עבאסי: כל החיים שלי חיפשתי את כיוון הקולנוע.

אברהים עבאסי: החלום שלי מהילדות היה להיות מקצועי בקולנוע ובטלוויזיה.

אברהים עבאסי: חיפשתי הרבה.

אברהים עבאסי: כל פעם היו אומרים לי ללכת למכללה אחרת.

אברהים עבאסי: פעם אמרו לי ללכת למכללה בכפר הירוק שנקראת "חשיפה".

אברהים עבאסי: מצאתי שאני הערבי היחיד במכללה הזאת.

אברהים עבאסי: אף אחד לא יכול היה לעזור לי בשפה שלי.

אברהים עבאסי: היו מדברים איתי רק בשפה העברית.

אברהים עבאסי: הרבה פעמים רציתי להבין משהו או שיעזרו לי אבל אף אחד לא יכול היה לעזור לי כי לא הבינו מה אני רוצה.

אברהים עבאסי: אני יודע ומבין עברית אבל אני לא יודעת להגיע לביטוי הנכון בעברית.

אברהים עבאסי: בסופו של דבר חיפשתי ובמזל אמרו לי שיש מכללה בערבית לקולנוע.

אברהים עבאסי: הלכתי למכללת אל מנאר ובאמת מצאתי הכל.

אברהים עבאסי: מצאתי את הנקודה הראשונה שבה אני יכול להתחיל בחלום שלי.

אברהים עבאסי: אני אוכל לרכוש מקצוע ולקבל את כל מה שאני רוצה באופן מלא.

אברהים עבאסי: לא חסר לי כלום כי אני יכול להבין את הכל.

אברהים עבאסי: יכולים להגיד במילים שאני יכול להבין ולשאול.

אברהים עבאסי: אם אני מחפש חלום אז חייבים לתת לי ללכת לכיוון הזה.

אברהים עבאסי: אני רוצה שמישהו יעזור לי בחלום הזה.

מיכאל מלכיאור: אתה גר באום אל פחם?

אברהים עבאסי: כן.

מיכאל מלכיאור: איך אתה מגיע?

אברהים עבאסי: יש נסיעה מסודרת שלוקחת אותנו כל יום לאום אל פחם.

אברהים עבאסי: כשלמדתי ב"חשיפה" הייתי מגיע באוטו שלי.

אברהים עבאסי: עכשיו אני מגיע למכללה באופן מסודר.

אברהים עבאסי: לוקחים אותי לטייבה ובחזרה.

דוד רותם: לכפר הירוק היית מגיע עם המכונית שלך?

אברהים עבאסי: כן, אבל היו לי הרבה בעיות.

אברהים עבאסי: פעם תפסו אותי המשטרה ועשו לי בלגאנים.

אברהים עבאסי: כל פעם היה לי בלגאן עם הנסיעה הזאת.

אברהים עבאסי: עכשיו התחלתי לראות שהחלום שלי מתגשם.

מיכאל מלכיאור: אתה עובד?

אברהים עבאסי: כן, אני עובד כצלם.

אברהים עבאסי: אמרתי לך שאני אוהב את הכיוון הזה מהילדות שלי.

אברהים עבאסי: התחלתי לעסוק בצילום בגיל 13.

קריאה: אברהים הוא אחד הבמאים שנבחר בפרויקט "אדמה".

קריאה: הסרט שלו יוקרן בפברואר או מרץ בערוץ 8.

אחמד עוויסאת: אני מבקעה אל גרביה.

אחמד עוויסאת: מזמן חיפשנו מכללה שמלמדת בערבית.

אחמד עוויסאת: אני רוצה שהדור שבא ידע שיש מכללה ערבית מוכרת על ידי מה"ט.

אחמד עוויסאת: האמת שחיפשתי הרבה.

אחמד עוויסאת: שמעתי על מכללת מנאר.

אחמד עוויסאת: הלכתי ובדקתי ויצא מה שאני רוצה.

אחמד עוויסאת: כשהתחלתי ללמוד הייתי עורך בעיתון ואחר כך התקדמתי.

אחמד עוויסאת: אני גם חושב שיש אנשים במגזר הערבי שמחפשים מכללה כמו מכללת אל מנאר.

אחמד עוויסאת: אם יש מכללה אחת כזאת, אז משרד החינוך ומה"ט צריכים לתת לה גב.

אודי ליאון: אני רוצה לומר משהו אידיאולוגי ואחר כך להיות פרקטי.

אודי ליאון: ברמה האידיאולוגית, הסיבה שהתחברתי למכללה היא שכאיש ערוץ 2 אנחנו מחויבים על פי חוק ועל פי המכרז להביא למסך ייצוג של אוכלוסיות שונות.

אודי ליאון: הבעיה היתה גם בעבר כלפי המגזר הדתי ו"מעלה" נתנה לה פוש גדול.

אודי ליאון: כשראיתי את אל מנאר אמרתי לעצמי שזה "מעלה" הערבי".

אודי ליאון: זה בא לתת מענה לבעיה שאין יוצרי קולנוע שבאים מתוך המגזר.

אודי ליאון: לכן מבחינתי, האופציה של סגירת המכללה היא אינה אופציה כמו שלא יעלה על הדעת לסגור את "מעלה".

דוד רותם: היית פותח מכללה חרדית?

אודי ליאון: אנחנו עובדים על זה.

אודי ליאון: אני ממש לא צוחק.

אודי ליאון: אנחנו עובדים על זה באופן קונקרטי ויכול להיות שזה יהיה קשור עם מה"ט.

אודי ליאון: אוכלוסיות כמו דתיים, חרדים וערבים, לפחות חלקם הגדול, לא יכולים להגיע דרך מסגרות אוניברסאליות.

אודי ליאון: הם לא מוצאים את עצמם שם והם לא מצליחים לדבר את השפה התרבותית, הם צריכים את השפה המתאימה להם.

אודי ליאון: לכן סגירה היא בכלל לא אופציה.

אודי ליאון: עכשיו יש לנו בעיה מעשית ואני רוצה לומר תודה לאנשי מה"ט וזה לא ציני בכלל.

אודי ליאון: אני אומר תודה כי אני חושב שאנשי מה"ט צלצלו בפעמון בזמן הנכון.

אודי ליאון: כלומר, יש קשיים בניהול ובארגון.

אודי ליאון: אני עוקב די מקרוב אחרי מה שקורה במכללה והמכללה זקוקה לניעור.

אודי ליאון: טוב מאוד שהם עושים את הניעור הזה.

אודי ליאון: עכשיו צריך לבנות את תכנית השיקום.

אודי ליאון: זיו, אני ועוד כמה אנשים, שהחלטנו לאמץ את המכללה ולקחת אותה תחת חסותנו, בנינו תכנית שיקום יחד עם דוניה, שכוללת את הרכיבים הבאים: גיוס תורמים.

אודי ליאון: אנחנו כבר הולכים להביא אליהם ביקור תורמים בסוף החודש, כשהמטרה העיקרית היא לעשות מערכת מלגות שתשלים את הפער.

אודי ליאון: בואו לא נשכח, שמדובר רק ב-150,000 שקל.

שלום בן משה: זה יותר.

אודי ליאון: אז 300,000 שקל.

אודי ליאון: כמי שהיה צריך להסתדר עם גירעון של 1.5 מיליון שקל, זה בכלל לא מפחיד אותי.

אודי ליאון: את זה אפשר לגייס.

אודי ליאון: בוודאי כאשר אתה בעצם נותן עזרה ומאפשר לו ללמוד.

אודי ליאון: בעניין הזה אנחנו משוכנעים.

אודי ליאון: מעבר לזה, ברור לגמרי שצריך להכניס למכללה מנכ"ל רציני שייקח את הדבר הזה תחת חסותו כי המכללה, בגלל האילוצים שלה, צריכה כוח ארגוני מיוחד.

אודי ליאון: אנחנו רוצים להקים הנהלה שתכלול אנשים בעלי ניסיון שתפעיל את המנכ"ל.

אודי ליאון: המנכ"ל ייקח על עצמו את האחריות.

אודי ליאון: להערכתי, בתוך שנה אפשר להביא את המכללה למצב מצוין.

אודי ליאון: לומר את האמת, המצב האידיאלי, בסופו של דבר, הוא להוציא אותם ממה"ט.

אודי ליאון: אם אתם מכירים את המודל של "מעלה" ושל "סם שפיגל" אתם יודעים שאלה ממש בתי ספר לקולנוע.

אודי ליאון: זה לא יקרה מהיום למחר וזה תהליך שייקח זמן.

אודי ליאון: יש נכונות מהצד של השר מג'אדלה והוא מעוניין בדבר הזה אבל זה לא דבר שיקרה מהיום למחר.

אודי ליאון: אם כרגע תושהה פתיחת המכללה לעוד יום אחד אין שנת לימודים.

אודי ליאון: אי אפשר לפתוח שנת לימודים בינואר.

אודי ליאון: אם תלך שנת לימודים - - -

דוד רותם: הלימודים באוניברסיטאות נדחו לינואר.

אודי ליאון: כן, אבל אנחנו מדברים על כלל ארצי.

אודי ליאון: מכללה מהסוג הזה לא יכולה להיפתח באמצע שנה.

אודי ליאון: או שהיא נפתחת עכשיו או שהיא תיסגר.

אודי ליאון: לדעתי, אם היא נסגרת עכשיו היא נסגרת לתמיד.

מיכאל מלכיאור: למה המכללה לא יכולה להתפתח ולהיות גדולה?

אודי ליאון: זאת שאלה וזה יהיה אחד של התפקידים של המנכ"ל, לבחון את האופציה הזאת.

אודי ליאון: האינטואיציה שלי אומרת שלא, אבל יש כאן הרבה שאלות.

אודי ליאון: אולי היא יכולה להתחבר למכללה אחרת, זאת גם אופציה שאנחנו בוחנים.

אודי ליאון: אוניברסיטת תל אביב מוכנה לקחת אותה כסוג של שלוחה שלה.

אודי ליאון: צריך לראות איך זה יעבוד מבחינה מנהלית כי אוניברסיטת תל-אביב היא לא מכללה.

אודי ליאון: יש פה כל מיני שאלות אדמיניסטרטיביות ואקדמאיות שזקוקות לבירור.

אודי ליאון: בדבר אחד אנחנו בטוחים: אפשר להבריא את המכללה במתכונתה הנוכחית, תחת מה"ט ובמהלך השנה הזאת.

אודי ליאון: תודה שצלצלתם בפעמון אבל כל מה שאנחנו מבקשים זה שיתנו לנו שנה לעמוד במבחן הזה.

אודי ליאון: תעצרו את תהליך הסגירה למשך שנה.

אודי ליאון: אם בעוד חצי שנה תראו שאנחנו לא בדרך הנכונה, אז בבקשה.

זיו נווה: נפגשתי עם לימור ניסן, האחראית במה"ט על הנושא.

זיו נווה: היא נסעה לחודש לחו"ל.

זיו נווה: קיבלנו ממנה אישור עד ל-6.11.

זיו נווה: זאת אומרת, עד ה-6.11 הם לא יכריזו על סגירה.

זיו נווה: שנת הלימודים אמורה להתחיל ב-26.10.

זיו נווה: זה מה שסוכם.

זיו נווה: עד ה-6.11 אנחנו צריכים לתת תשובות.

שלום בן משה: אני מכיר את המכללה הזאת מאז הקמתה.

שלום בן משה: אישרתי את הקמתה כשהייתי ראש מה"ט, לפני כ-6 שנים.

שלום בן משה: אין לי מה להוסיף מעבר למה שנאמר כאן על הייחוד של המכללה, על היכולת שלה להביא את מה שנאמר כאן.

שלום בן משה: כדי להעמיד דברים על דיוקם צריך לומר שיש עוד מספר מכללות של מה"ט, כמו עמק הירדן וספיר ותל חי, ששם לומדים לימודי קולנוע ובהם יש סטודנטים וסטודנטיות ערביים.

שלום בן משה: הם לא מכללות מכללה ערבית אבל יש לימודי קולנוע גם לאחרים.

אודי ליאון: כמה בדיוק?

אודי ליאון: זה מאוד משנה כי אנחנו מדברים על 20% מהאוכלוסייה.

אודי ליאון: שני סטודנטים במכללה זה כלום.

שלום בן משה: הרי אנחנו בעד המכללה.

שלום בן משה: מאז שהמכללה קמה, מבחינת המצב הכלכלי שלה היא מקרטעת כל הזמן.

מיכאל מלכיאור: תסביר את המבנה.

שלום בן משה: מה"ט, כמו מל"ג, נותן לכל סטודנט עבור הלימודים שלו בערך 12,000.

שלום בן משה: הסטודנט אמור לשלם כ-7,000 שקלים לשנת לימודים.

שלום בן משה: הכלל הזה הוא לגבי כל המכללות ויש לנו כ-70 מכללות, שחלקן מכללות כלליות וחלקן מכללות ספציפיות לאומנות או לקולנוע והן כולן תחת מה"ט.

דוד רותם: איך המכללה הזאת רשומה?

שלום בן משה: המכללה היא חברה עסקית.

שלום בן משה: המכללות השונות, שמוכרות על ידי מה"ט, חלקן הם מלכ"ר, חלקן עמותות וחלקן חברה עסקית.

שלום בן משה: מכללת אל מנאר היא חברה עסקית.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין למה בחרתם במבנה של חברה עסקית?

מוחמד מסארווה: אני המנהל האדמיניסטרטיבי במכללה.

מוחמד מסארווה: כשהתחלנו עם הרעיון בשנת 2000 דוניה היתה מנהלת במרכז הפדגוגי במשרד החינוך.

מוחמד מסארווה: חוות דעת של היועץ המשפטי של משרד החינוך היה שאסור לה להיות בעמותה מבלי לקבל אישור.

מוחמד מסארווה: היא היתה מתוכננת לצאת לפנסיה עד שנקבל את ההכרה.

מוחמד מסארווה: הגשנו את הבקשה בפעם הראשונה דרך העמותה, שקיימת עד היום.

מוחמד מסארווה: ב-2002, כשקיבלנו את ההכרה, היועץ המשפטי אמר שהיא לא יכולה לנהל את המכללה היות והיא מנהלת מרכז פדגוגי, אז הגשנו את זה כחברה עסקית עד שהיא תעבור.

מיכאל מלכיאור: חברה עסקית היה מותר לה לנהל?

מוחמד מסראווה: כן, מותר לה להיות חברה עסקית אבל לא לנהל עמותה.

דוניה ברנס: בהתחלה היתה עמותה.

דוניה ברנס: בשנת 1999 הגשנו בקשה למה"ט להכרה ולא קיבלנו.

דוניה ברנס: העמותה לא היתה פעילה 3 שנים ולא היה בה כסף ולא כלום.

דוניה ברנס: בזמן הזה כבר יצאתי לפנסיה.

דוניה ברנס: ב-2001 יצאתי לפנסיה וב-2002 קיבלנו את ההכרה.

דוניה ברנס: בזמן שהגשנו את הניירות שלנו להכרה העמותה כבר לא היתה פעילה אז הקמנו מהר חברה עסקית.

מיכאל מלכיאור: עכשיו סוגרים את האופציה הזאת.

מיכאל מלכיאור: עד עכשיו היתה אופציה להקים חברה ללא מטרת רווח.

מיכאל מלכיאור: עכשיו כבר לא כדאי לכם לעשות את זה.

דוניה ברנס: 3 שנים צריך להיות מלכ"ר.

דוניה ברנס: עכשיו אנחנו בדיוק 3 שנים.

שלום בן משה: מלכ"ר לא יעזור עכשיו.

שלום בן משה: הדרך היחידה שלכם היא שתבקשו להיות עמותה ואז נהפוך את ההכרה שלכם מחברה בע"מ לעמותה.

שלום בן משה: אין לנו בעיה עם זה.

מוחמד מסארווה: כבר הקמנו חברה לתועלת החברה ורשמנו אותה אצל רשם ההקדשות.

מוחמד מסארווה: החברה הזאת פעילה.

מוחמד מסארווה: חלק מהפעילות של החברה של אל-מנאר לחינוך והשכלה העברנו לאל-מנאר להשכלה.

מוחמד מסארווה: היא פעילה כבר שנתיים אבל רוב הפעילות היתה בחברה הישנה.

מוחמד מסארווה: המסגרת החוקית והתאגיד כבר קיים.

מוחמד מסארווה: אנחנו ערוכים לזה.

שלום בן משה: בסדר גמור, אבל זה לא העניין.

שלום בן משה: לשאלתך, אנחנו מתקצבים אותם כמו שאנחנו מתקציבים את יתר המכללות.

שלום בן משה: יש תקציב אחיד וקבוע.

מיכאל מלכיאור: אתם לא עומדים על זה שהגופים יהיו מלכ"רים.

שלום בן משה: לא.

שלום בן משה: יש כאלה שהם חברות בע"מ והם החלק הקטן יחסית, יש חברות מלכ"ר ויש עמותות.

שלום בן משה: הרוב הן עמותות.

שלום בן משה: המכללות הגדולות הן דווקא עמותות.

שלום בן משה: זה לשאלת התקצוב.

שלום בן משה: בשלוש השנים האחרונות התמוטטו מספר מכללות ומאות סטודנטים למעשה איבדו את כל כספם ועולמם.

שלום בן משה: כתוצאה מזה, לפני שנתיים נקבעו כללים הרבה יותר מחמירים, שבמושגים של אנשי המקצוע הם נקראים איתנות פיננסית.

שלום בן משה: נקבע שמכללה יכולה להמשיך לקבל הכרה בתנאי שהאיתנות הפיננסית שלהם היא לפחות דרגה 2 מתוך 6.

שלום בן משה: האיתנות הפיננסית של המכללה, נכון ל-2007 היא 2.

שלום בן משה: גם בשנים לפני זה האיתנות הכספים שלהם היתה נמוכה מהסיבות שהם מנו כאן ואני לא אחזור עליהן.

שלום בן משה: אנחנו שכרנו רואה חשבון, גינזבורג, שהוא מאוד מתמצה ועובד עם משרדי ממשלה.

שלום בן משה: הוא כתב לנו, שבנתונים שהמכללה נמצאת בה הוא מייעץ לנו לשקול משפטית אם בכלל להתקשר איתם כי המצב שלהם דיי חמור.

שלום בן משה: הוא כותב שבהתאם לדוח הנתונים בבנק ישראל, למוסד חשבון בנק מוגבל בנסיבות מחמירות שמשמעותו הגבלה בשני בנקים שונים לתקופה של שנתיים, עד סוף 2009.

שלום בן משה: הוא אומר שנתונים אלה אומתו על ידי שיחה עם מנהל הבנק.

שלום בן משה: לאור האמור הוא ממליץ לשקול את ההשלכות המשפטיות של המשך ההתקשרות בכלל וההמשכיות של המוסד.

שלום בן משה: בכל קנה מידה אובייקטיבי, וליבי איתם, אנחנו צריכים להפסיק את ההתקשרות איתם לאלתר ובכלל ולא להמשיך פעילת איתם.

שלום בן משה: אחרי שאמרתי את הגזירות אומר מה בכל זאת סיכמנו.

מיכאל מלכיאור: מה הגירעון?

שלום בן משה: גירעון מצטבר של 300,000 שקל מתוך תקציב של מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאור: מה הגירעון השוטף של השנה?

מוחמד מסארווה: לפי מיטב זכרוני ב-2007 זה היה 150,000 שקל, ומתוך זה אולי 80,000 שקל זה פחת.

מוחמד מסארווה: זה ירידת ערך של הנכסים.

מוחמד מסארווה: זה לא כתוצאה מהפעילות השוטפת אלא רק כשמפחיתים את הנכס של המחשבים, שזה 33%, הריהוט וכל הדברים האלה.

מיכאל מלכיאור: הגירעון עכשיו הוא יותר קטן?

מוחמד מסארווה: לא, הגירעון הוא קצת יותר גדול אבל אני מסביר שהגירעון נובע מהוצאות פחת של הנכסים ולא תוצאה של פעילות שוטפת כי בפועל מפסידים.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר על הניהול השוטף.

מוחמד מסרווה: אם אנחנו מוסיפים תקציב ומגבירים את הגבייה מהסטודנטים, אז כל הגירעון הזה יכול היה לרדת.

מוחמד מסרווה: קודם הסבירו חברי את הבעיות של הגבייה מהסטודנטים וזאת בשל בעיות סוציו אקונומיות.

שלום בן משה: בעברית פשוטה, יש בעיה של גבייה מהסטודנטים, יש הוצאות יתר שהמכללה לוקחת על עצמה מתוך התקציב ואז הם לא מאוזנים.

שלום בן משה: כל השנים הם לא מאוזנים.

שלום בן משה: צריך להגיד את הדברים באופן מדויק.

מיכאל מלכיאור: מה אנחנו עושים כדי להציל את המקום החשוב הזה?

שלום בן משה: מבחינת הנהלים שלנו ומבחינה משפטית אין לנו יכולת להפלות אותם.

שלום בן משה: הם לא המוסד היחיד שבחודשיים האחרונים הודענו לו שעקב המצב הפיננסי שלהם הם לא ימשיכו איתנו.

שלום בן משה: אלה מה?

שלום בן משה: אנחנו לא סוגרים את המכללה.

שלום בן משה: אמרנו להם שהשנה הזאת, שנה א' לא תיפתח.

שלום בן משה: במושגים שלנו אין המשכיות.

שלום בן משה: הסטודנטים בשנה ב' וג' ימשיכו כרגיל ונמשיך לתקצב אותם.

שלום בן משה: אנחנו לא מפסיקים להם את הפעילות לאלתר, כפי שעשינו במכללה אחת לפחות.

שלום בן משה: שנית, נתנו להם הזדמנות – אגב, הזכירו כאן

שלום בן משה: את שר התרבות מג'אדלה כמי שהולך לגייס כספים מאבו דבי וקטר וחברי כנסת אחרים שכולם אמרו שיתרמו.

שלום בן משה: שום דבר לא קרה, הכלה פקה פקה.

מיכאל מלכיאור: הייתי נזהר מסביב השולחן הזה להגיד על השרים פקה פקה.

שלום בן משה: אני מקבל את ההערה.

מיכאל מלכיאור: מילא שאזרחים מדברים כך, אבל פקיד ממשלתי בכיר שיגיד שהכל פקה פקה זה - - -

שלום בן משה: אני מקבל את ההערה שלך ואני מתנצל אם פגעתי במישהו.

שלום בן משה: לגופו של עניין.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין למה צריך ללכת לאבו דאבי.

מיכאל מלכיאור: מה זה קשור לאבו דאבי?

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדינת ישראל.

שלום בן משה: אנחנו לא יכולים לפתוח את שנת הלימודים באוקטובר הקרוב מהסיבות שאמרנו.

שלום בן משה: אנחנו מוכנים לתת למכללה ארכה למשך 3 חודשים.

שלום בן משה: יש אצלנו לימודים שמתחילים בסמסטר אביב בחודש פברואר.

שלום בן משה: אם במהלך השלושה חודשים האלה הם יצליחו להתארגן - - -

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת שהתאריך של ה-6.11 הוא לא רלוונטי?

שלום בן משה: לא.

שלום בן משה: גם בימים כתיקונם אנחנו פותחים לימודים בסמסטר אביב בחודש פברואר.

שלום בן משה: שנת הלימודים מתנהלת כרגיל והיא לא פוגעת בתלמידים ובלימודים.

מיכאל מלכיאור: כמדינת ישראל וכוועדת החינוך והתרבות אני מאוד מעוניין במכללה הזאת.

מיכאל מלכיאור: באיזה נסיבות תסכימו לאפשר לפתוח את שנת הלימודים כסדרם?

מיכאל מלכיאור: מה הדרישה שלכם כדי שהדבר הזה ייפתח בזמן?

מיכאל מלכיאור: ברגע שלא פותחים שנה א', זה נותן מסר שהמוסד אומר להיסגר.

מיכאל מלכיאור: זה מסר לא טוב.

מיכאל מלכיאור: ברור לי לגמרי שצריך להיות סדר.

מיכאל מלכיאור: זה לא יכול להיות חברה פרטית.

מיכאל מלכיאור: זאת צריכה להיות עמותה שמנוהלת בספרים כסדר.

מיכאל מלכיאור: צריך גם לבסס את הבסיס הכלכלי של המקום.

מיכאל מלכיאור: זאת תביעה טבעית ונכונה של הממשלה.

מיכאל מלכיאור: אבל, ברגע שאתם קובעים שלא תיפתח שנה א', עלול להיות מצב שהכל נופל.

מיכאל מלכיאור: לכן אני שואל אותך, באיזה נסיבות אתם מוכנים שהשנה כן תיפתח?

מיכאל מלכיאור: איזה ביטחון אתם צריכים?

מיכאל מלכיאור: מה אתה צריך כדי לאפשר להם לפתוח את שנה א' ובמשך השנה הם ייצבו את עצמם ויחסלו את הגירעון?

מיכאל מלכיאור: אני מבין שאתם לא יכולים לתקצב אותם ביותר כסף, אנחנו מכירים את המגבלות.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת, יש פה שיקול דעת.

מיכאל מלכיאור: איך אפשר לשנות את שיקול הדעת כדי כן לאפשר להם לפתוח?

מיכאל מלכיאור: אני מכיר את התחום הזה ועכשיו זאת תקופה קשה לגיוס כספים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נרגיש את זה בכל עולם העמותות הפילנתרופיות במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: לפני ראש השנה אני תמיד מתקשר לכמה אנשים שתורמים כסף רב למטרות שאני תומך בהן, כולל המטרה של דו קיום בישראל.

מיכאל מלכיאור: כשאני מדבר עם מיליארדרים רציניים, בסוף השיחה אני מרגיש שאני צריך לשלוח להם אוכל לחג.

מיכאל מלכיאור: עד כדי כך התחושה היא קשה.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שחלק מזה תחושה וחלק מזה יעבור.

מיכאל מלכיאור: גם אתה אמרת שהמוסד הזה חשוב וחיוני לפיתוח של החברה האזרחית במדינת ישראל והשוויון וכל הערכים שחשובים לנו.

מיכאל מלכיאור: אם אתה אומר לתורם שעומדים לסגור את המקום וכבר לא מאפשרים פתיחה של שנה א', זה לא מסר שאפשר להעביר לתורם.

מיכאל מלכיאור: לכן אני שואל אותך, באיזה נסיבות נוכל לפתוח את שנה א'?

שלום בן משה: אני לא יכול לתת לך תשובה מדויקת רק אומר לך כך: אם יכניסו חלק מהסכום עד סוף אוקטובר באופן שנוכל, מבחינת המנהל התקין, לומר שהתחיל מהלך.

שלום בן משה: אני לא יכול להפלות אותם על פני אחרים שלא קיבלו הזדמנות כזאת.

שלום בן משה: זה צעד אחד.

שלום בן משה: הצעד השני הוא בניית תכנית הבראה שתגשר על כל הגירעון הזה.

שלום בן משה: אז אפשר יהיה לתת אישור לפתוח את שנת הלימודים באוקטובר.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר שאם עד סוף אוקטובר תהיה התחלה של מהלך שיהווה שינוי של המציאות הנוכחית וגיוס תרומות, יחד עם תכנית הבראה שתופעל למשך כל השנה, אז המשרד מוכן לתת את ידו לפתוח את שנת הלימודים.

שלום בן משה: אני רוצה להתנות את מה שאני אומר.

שלום בן משה: אם יוכנס סדר גודל של 100,000 שקלים אז אני יכול להציג את זה לרואה חשבון שלנו כדי שהוא ייתן חוות דעת מקצועית.

מיכאל מלכיאור: בסופו של דבר אתה מחליט ולא רואה החשבון.

שלום בן משה: אם הוא ייתן לי עמדה קטגורית חד משמעית, אני לא אוכל להתעלם ממנה.

מיכאל מלכיאור: לפעמים אנחנו רואים שרואי החשבון השתלטו במקום הממשלה ובמקום הכנסת.

מיכאל מלכיאור: רואה חשבון מופקד על התרבות במדינת ישראל?

שלום בן משה: גם אני מתקומם נגד זה ונגד חוות דעת משפטיות שכובלות אותנו.

שלום בן משה: אף על פי כן, לפחות במבחן השוויוניות כלפי אחרים שכבר קיבלו תשובה כזאת קטגורית, חייב להיות מהלך כפי שאתה רמזת עליו, כדי שייתן לנו את שיקול הדעת וגם את ההתבססות על מנהל תקין וחוקיות כדי שאוכל להסביר מדוע הם קיבלו הזדמנות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע משהו.

מיכאל מלכיאור: סך הגירעון על פני 6 שנים של תפעול של המכללה הוא כ- 350 אלף שקל.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שלהשיג עכשיו, בתוך שלושה שבועות, סכום של 100,000 נוספים זה סף מאוד גבוה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע, כדי שנגיע לפיתרון, שתהיה התחלה - הרי זה לא יהיה סוף גיוס הכספים וברור שזה יהיה מלווה עם תכנית הבראה.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה להתמקח פה על 5,000 שקלים לכאן או לכאן.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שאם יכנסו לחשבון 50,000 שקל ואתם תראו שיש מהלך ויש תורמים שיש איתם שיחה, תיראו שזה דבר רציני וכולם לוקחים את זה ברצינות – היו גופים גדולים שפנו אלי בנושא הזה כמו הפורום להסכמה אזרחית וגופים אחרים.

מיכאל מלכיאור: אלה גופים מאוד גדולים שעובדים בתוך מדינת ישראל למען דו קיום אמיתי.

מיכאל מלכיאור: אם זה מקובל עליכם, אני רוצה להמליץ שכבר תשימו את הכסף בחשבון ותתחילו בשיח עם תורמים נוספים.

מיכאל מלכיאור: לדעתי צריך להכניס את זה עד ה-25.10.

מיכאל מלכיאור: אני עוד מחמיר איתם, הם צריכים להכניס את הכסף עוד לפני תחילת שנת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה מתאים לסדרי הגודל עליהם אנחנו מדברים פה.

מיכאל מלכיאור: תעשו תכנית הבראה לכל השנה שגם רואה החשבון ירגיש איתה טוב.

מיכאל מלכיאור: המכללה עוברת להיות עמותה וברור שצריך להיות ניהול תקין.

מיכאל מלכיאור: יהיה שם מנכ"ל וצריך לדעת שמנכ"ל זה הוצאה נוספת.

מיכאל מלכיאור: אם רוצים מנכ"ל רציני במיידי זאת הכנסה ולא הוצאה.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה להיכנס לפרטים אבל ניהלתי כבר כמה דברים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו בוועדת החינוך נעקוב אחרי הביצוע של הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו יכולים להיות אנשי בשורה ולקבל גם את ההסכמה של מה"ט ושל הממשלה.

סעיד מועדי: אני יועץ השר אלי ישי.

סעיד מועדי: לפני כשנתיים יצא לי לבקר במכללה.

סעיד מועדי: המכללה מאוד חשובה לכל מגזר המיעוטים.

סעיד מועדי: השר אלי ישי יודע את זה טוב מאוד.

מיכאל מלכיאור: הוא יכול להכניס את זה להסכם הקואליציוני.

סעיד מועדי: אנחנו נשתדל לעשות גם את זה.

מיכאל מלכיאור: כמובן שזה ברמת ההלצה.

סעיד מועדי: כאבה לי אמירה שמעתי מדוניה, שאמרה "אנחנו ואתם".

סעיד מועדי: אני רוצה להעיר שלפני כשלושה חודשים השר ביקר בטייבה והשקיע קרוב ל-5 מיליון שקל באזור התעשייה בטייבה.

סעיד מועדי: יושב פה מנהל המחלקה, שלום בן משה ואני בטוח שהוא יעשה כמיטב יכולתו על מנת שהמכללה הזאת תמשיך לפעול.

מיכאל מלכיאור: כיועץ השר, אתה מגבה את ההמלצה שלנו למשרד.

סעיד מועדי: שמעתי כל מילה שאדוני אמר, ואני מקבל את הכל.

שלום בן משה: אני רוצה רק לסייג.

שלום בן משה: אנחנו נצטרך לבדוק עם רואה החשבון מה המשמעות העניין שלמכללה יש מגבלה חמורה בשני בנקים ואיך זה משפיע.

שלום בן משה: צריך לזכור שאם חלילה המכללה תתמוטט, כל הכסף שהסטודנטים שילמו ירד לטמיון ואף אחד לא יקבל אותם למוסד אחר מבלי שישלמו שוב.

שלום בן משה: זה מה שעומד לנגד עינינו.

מיכאל מלכיאור: אני רואה מה שקורה בבנקים בתקופה האחרונה ואת מי מגבילים בבנקים ובשל איזה סכומים הם מגבילים.

מיכאל מלכיאור: אני לוקח ברצינות כל שקל אבל פה באמת אנחנו באמת מדברים על גרושים.

מיכאל מלכיאור: זה לא שהמדינה מסכנת פה סכומים שיביאו לפגישה דחופה בין שר האוצר לנגיד בנק ישראל.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים פה רק על הסטודנטים של שנה א'.

מיכאל מלכיאור: בסך הכל מדובר בכ-20 סטודנטים ששכר הלימוד שלהם הוא כ-7,000 שקלים.

מיכאל מלכיאור: מקסימום אתה מסכן 140,000 שקל.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שיש פה באמת סכנה.

זיו נווה: אני רק רוצה להוסיף להצעתך.

זיו נווה: יש את קרן גשר שהיא עמותה מסודרת שמוכנה לקחת את הפרויקט הזה.

זיו נווה: זאת אומרת, גם להיות צינור להעברת הכספים בצורה מבוקרת, לפחות עד שהמכללה תוכל להתקיים בזכות עצמה.

זיו נווה: ישנו תורם שיגיע בסוף החודש.

זיו נווה: זאת לא הפתעה, הוא כבר הוכן מראש.

אודי ליאון: זה תורם שתרם 300,000 לפרויקט של "עבודה ערבית".

זיו נווה: הוא קרא את החומרים והוא מעוניין לבדוק את נושא המכללה.

זיו נווה: אנחנו באים אליו עם תכנית מאוד מסודרת.

זיו נווה: חבל שאין פה נציג של משרד התרבות.

זיו נווה: הבנתי מיוסי פרוסט, היועץ של השר, שמג'אדלה קיבל כסף מהאוצר, שלא קשור לתחום הקולנוע והם מנסים למצוא דרך להעביר כסף מהתקציב הזה למכללת אל מנאר.

זיו נווה: הם עדיין לא מצאו את הדרך הנכונה.

מיכאל מלכיאור: אם באמת יש את הבעיה שהבנקים סגרו את החשבון והניהול יכול להיות דרכם בתקופת המעבר, האם זה אפשרי שהניהול השוטף יהיה דרך קרן גשר?

סמי מלול: אני מנהל המחלקה לתקצוב במה"ט.

סמי מלול: מחובתי להעביר את הכסף למכללה כי אני קשור איתה בהסכם.

סמי מלול: היא יכולה לסייע להם בניהול ואני לא מתערב.

אודי ליאון: צריך להיות ברור שסגירת שנה א' היא לא אופציה.

מיכאל מלכיאור: כבר ירדנו מזה.

מוחמד מסראוה: אני רוצה לומר משהו לגבי הבדיקה של רואה החשבון.

מוחמד מסראוה: במידה מסוימת הוא מטעה.

מוחמד מסראוה: הולכים לפי קריטריונים של בדיקות מכללות גדולות עם היקפי כסף גדולים.

מוחמד מסראוה: אני לא מציע להתעלם מהבדיקה של רואה החשבון שלכם, אבל לקחת את זה בעירבון מוגבל ולבחון את מכללת אל מנאר לפי הנתונים שלה.

מיכאל מלכיאור: הם חייבים ללכת לפי חוות הדעת של רואה החשבון שלהם.

מיכאל מלכיאור: כמובן שזאת לא תורה מהשמיים אבל בסופו של דבר השיקול וההחלטה הם בידי מי שמנהל את מה"ט ושל השר.

מיכאל מלכיאור: יש שיקול דעת אחרי שיש את הנתונים.

מיכאל מלכיאור: אם יש לך נתונים שסותרים את הנתונים של רואה החשבון, אז תביא אותם.

מיכאל מלכיאור: אם לא, אתה לא יכול להגיד לפקידים של המדינה שהם צריכים להתייחס בעירבון מוגבל לחוות הדעת.

מיכאל מלכיאור: הם צריכים לקחת את חוות הדעת במלוא הרצינות.

מוחמד מסראווה: הם צריכים לקחת בחשבון את האלמנטים הייחודיים של המכללה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהתמונה ברורה לכולם.

דוניה ברנס: בתקופה הזאת אנחנו מקבלים דוחות כספיים.

דוניה ברנס: על פי הנתונים ששלחתם לנו, יש לנו זכות לקבל משנת 2002 ועד היום סכום של 150,000 שקל שמה"ט צריך להעביר לנו.

דוניה ברנס: זה כסף שמגיע לנו.

דוניה ברנס: קיבלנו דוחות ממה"ט עד שנת 2005.

דוניה ברנס: על פי הדוחות האלה מגיע לנו ממה"ט בערך 150,000 שקל.

סמי מלול: אני לא זוכר את הסכום, אבל מגיע לכם.

מיכאל מלכיאור: איך יכול להיווצר חוב של 150,000 שקל?

סמי מלול: אנחנו משלמים 90% ממה שמגיע במהלך השנה ב שוטף ומשאירים 10% שלא משולם כדי לראות מה קורה בגמר החשבון.

סמי מלול: הסכום שמשולם בשוטף נקבע על פי הסכם.

סמי מלול: יתכן שכמות התלמידים ירדה ביחס להסכם.

סמי מלול: שלא יהיה מצב שהם יהיו חייבים לנו.

אודי ליאון: אני מבין שעדיין לא גמרו לספור את התלמידים מ-2006.

דוניה ברנס: בקשר להגבלה.

דוניה ברנס: קודם כל אל תפחדו.

דוניה ברנס: אנחנו שומרים על הסטודנטים.

דוניה ברנס: הם אף פעם לא ילכו לאיבוד והם ילמדו עד הסוף.

דוניה ברנס: אני אקח אותם לעמק הירדן או לתל-חי כדי שיקבלו את התעודה.

דוניה ברנס: אין לכם מה לפחד מזה.

דוניה ברנס: האוכלוסייה שבאה אלי היא אוכלוסיה אחרת.

דוניה ברנס: הם באים מחברה ערבית, הם שמרנים.

דוניה ברנס: הם מאמינים בדרך שלנו ואנחנו מחבקים אותם.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין איך יכול להיווצר חוב?

סמי מלול: היא זרקה סכום ועכשיו אני צריך להתיישב לפי הסכום שהיא זרקה.

מיכאל מלכיאור: אבל לך יש את הנתונים.

מיכאל מלכיאור: אני עובד עם הרבה מוסדות וזה קורה כל הזמן.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, ואני מכליל גם את עצמי, יושבים בממשלה ואומרים: יקבלו, לא יקבלו, יחכו עוד שנה, יחכו עוד חצי שנה.

מיכאל מלכיאור: הנה סיבה למה בנק אומר שהוא מגביל אם חסר.

מיכאל מלכיאור: מי שיש לו חובות בסדר גודל של 120,000 שקל בבנק, יקפידו עליו יותר ממי שיש לו 120 מיליון שקל בחשבון.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש מהמשרד שתבדקו מייד ותעבירו להם כל מה שאפשר להעביר.

סמי מלול: מדובר בערך על סכום ש בין 80,000 עד 100,000 שקל שחייבים להם על פני מספר שנים.

מיכאל מלכיאור: למה חייבים להם על פני כמה שנים?

סמי מלול: יש בעיה עם גמרי חשבון.

סמי מלול: כל שנה מתחשבנים ויש ויכוחים.

סמי מלול: זאת מציאות לא תקינה ואני לא משבח אותה אבל יש נסיבות כאלה ואחרות.

סמי מלול: אנחנו רוצים להיות בטוחים שהמכללה הולכת לכיוון חיובי.

סמי מלול: גם אם ישיגו עכשיו 50,000 שקל, זה לא מבטיח שבשלב הבא - - -

מיכאל מלכיאור: יש תכנית הבראה.

סמי מלול: שינוי מגמה זה לא רק עירוי של 50,000 שקל לתוך החשבון שלהם אלא שיש הסכם עם תורם.

סמי מלול: שנהיה בטוחים שאם נכנסים להרפתקה הזאת, מה שלא עשינו עם אחרים, שיש פה ביטחון של 100% שהולכים לכיוון חדש.

מיכאל מלכיאור: בחיים שלנו אין ביטחון של 100%.

מיכאל מלכיאור: צריך לעשות תכנית הבראה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שתתחילו בתכנית הבראה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שהדברים מוסכמים על ידי כולם אז אני מציע שנסכם כך: א.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשבח ולהלל את מכללת אל מנאר בטייבה, את הצד המקצועי ואת הצד האומנותי ואת מה שעשיתם בשנים האלה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שעשיתם זאת בהקרבה אישית לא קטנה והצלחתם להגיע להישגים האלה.

מיכאל מלכיאור: יש אינטרס למדינת ישראל שהמכללה הזאת תיפתח כסדרה ותפרח ותתפתח למה שהיא צריכה להיות בשביל המגזר הערבי במדינת ישראל ובשביל כלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: ב.

מיכאל מלכיאור: צריך לסדר באופן חד משמעי את העניין הכספי של המכללה הזאת.

מיכאל מלכיאור: צריך להיות ביטחון למה"ט שיש תכנית הבראה אמיתית שיש לה סיכוי טוב להתבצע ולדאוג לכך שהניהול הכספי יהיה תקין.

מיכאל מלכיאור: שתהיה תכנית שאפשר לעמוד מאחוריה.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש מהמשרד לדווח לוועדה תוך חודש ימים שבניתם תכנית למשך שנה.

מיכאל מלכיאור: לדעתי צריך לפרוס את התכנית לשנת הלימודים הקרובה כדי לראות שבתום השנה הדבר מופעל כסדר ומאוזן כמו שצריך.

מיכאל מלכיאור: ג.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבטלים את הגזירה לגבי אי פתיחת שנת הלימודי הקרובה ב-26 לאוקטובר וזאת בתנאי שייכנס לחשבון סכום 50,000 שקל מתרומות עד ה-26 לחודש הצגת תכנית הבראה.

מיכאל מלכיאור: אז אפשר יהיה לפתוח את שנה א' כסדרה יחד עם שנה ב' ו-ג'.

מיכאל מלכיאור: המשרד יגבה את זה וגם לשכת השר ונצא לדרך כמו שצריך.

זיו נווה: לגבי ה-26.10.

זיו נווה: יש לנו תורם שמגיע ב-30.10 ולכן ביקשתי את התאריך של ה-6.11, שאז נוכל לקבל תשובה חיובית ולהתחייב על תרומה כזאת או אחרת.

סמי מלול: התורם יתרום מעבר ל-50,000 שקל.

זיו נווה: אנחנו מקווים שהרבה מעבר.

זיו נווה: אני לא יודעת מי יכול להתחייב עכשיו על 50,000 שקל.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שזה יהיה הסיכום.

מיכאל מלכיאור: אני סומך עליכם שתמצאו דרך לעשות את זה כי זה חשוב על מנת שלא תבוטל שנת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: כך אנחנו מחליטים ואנחנו נקיים מעקב בעניין.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.