ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 512, 2008-09-24 11:30

מיכאל מלכיאור: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: זו הישיבה האחרונה של השנה והאחרונה של מירב ישראלי, היועצת המשפטית שיוצאת לפסק זמן ארוך של חצי שנה, היא תהיה מאוד חסרה לנו אבל קיבלנו פיצוי טוב, אף אחד לא יכול להיכנס לנעלים של מירב אבל אם כבר אנחנו שמחים מאוד שמוריה בקשי שחלק מאיתנו מכירים תחליף אותה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לאחל לכולם כאן שנה טובה, כתיבה וחתימה טובה שתהיה לנו שנה מבורכת בחינוך, תרבות וספורט במדינת ישראל וגם בשאר התחומים.

מיכאל מלכיאור: פורמלית, אנו צריכים לאשר את תשלומי הורים וקיבלנו בקשה משרת החינוך לאשר את תשלומי ההורים בנוגע לארוחה יומית לשנה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שנאשר, כדי שהעניין יוכל לצאת לדרך בזמן, אבל יחד עם זאת יש צד שני לעניין, אנחנו רוצים לקבל דיווח אמיתי לכמה ילדים דחיתים את הביצוע והיו צריכים להיות רעבים בחודש אלול ולא לקבל אוכל, אי אפשר להתארגן ואנחנו זוכרים את הדיונים בתחום הזה, הפרסאה מתחילה אחרי החגים, ואז השאלה אם עכשיו מתארגנים כך שכל בתי הספר וכל התלמידים יקבלו ארוחה מיד אחרי החגים, אנחנו מעוניינים לשמוע דיווח על כך, כמו כן אני רוצה לציין שאני מאוד מצטער על כך שהמשרד לא לקח את האתגר של חמישים אחוזים מאוכלוסיית הילדים במדינת ישראל שנמצאת מתחת או מסביב לקו העוני.

מיכאל מלכיאור: ארוחה יומית היתה צריכה להיות דבר בסיסי לכל הילדים, אולי מי שיכול לשלם ישלם בשביל זה.

מיכאל מלכיאור: לא מזמן הייתי בבית ספר ענק בארצות הברית, שבו לומדים אלפים חמש מאות או שלושת אלפים תלמידים, וכל התלמידים מקבלים ארוחה בריאה, מלאה, ולכל אחד יש כרטיס אשראי והוא משלם באמצעותו וכך אף אחד לא יודע כמה כל אחד משלם, לכל אחד יש את הכרטיס, למי שיש אמצעים נרחבים הוא מכסה חלק מההוצאה ולמי שאין לא משלם שום דבר.

מיכאל מלכיאור: זו השיטה והם מקבלים אוכל בריא וטעים וישנם מספר סוגי מזון, אני לא מבין למה אנחנו לא יכולים לעשות כך.

מיכאל מלכיאור: בתחילת ימיה של מדינת ישראל היתה הזנה בבתי ספר וזה היה ברור והיום כשהמצב הכללי הרבה יותר טוב, אבל המצב הסוציו-אקונומי של התלמידים, בגלל הפערים הרבה יותר גרוע, זה היה צריך להיות ברור ומובן, אני גם זוכר את מה שאמרה שרת החינוך שהיתה חברה בועדת החינוך בנושא של ההזנה, אני מצטער שאנחנו לא מגיעים להרחבה של העניין, אבל לפחות שנשמע שהתלמידים שצריכים לקבל יקבלו ושזה לא יחכה עד שאנחנו מגיעים לפסח ושנמצא שהדבר הזה לא עובד.

מיכאל מלכיאור: אין שינוי משנה שעברה, אין שינוי באותם סכומים.

זבולון אורלב: אם הצבעתי נגד בשנה שעברה, אז אני צריך להצביע גם הפעם?

מיכאל מלכיאור: לא, אתה צריך להתחשב בזה שהמחירים של האוכל עלו בעשרים וחמישה אחוז מהשנה שעברה, ובכל זאת לא מעלים, לכן אתה צריך להכיר תודה.

זבולון אורלב: אני מבקש לומר לחבריי, שהצבעתי נגד רק בגלל שבשנת תשס"ז בעלי ההכנסה הנמוכה ביותר לא שילמו בכלל, בשנה שעברה הוסיפו להם תשלום, לחלשים ביותר ורק על זה הצבעתי נגד.

מיכאל מלכיאור: כן, חצי שקל.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שאתם תציגו את הדבר, על מה שאתם רוצים שנצביע נצביע, כמובן כל אחד לפי מצפונו, למהות העניין.

חיים הלפרין: השנה היתה לנו שנה מאוד לא קלה, וגם לא צפויה בנושא של העלויות של המנות, חבר הכנסת אמר על כך מלה, אנחנו בהתמודדות מתמדת עם העניין הזה כי גם המכרז שהספקים כפופים לו בתור ספקי המזון, המכרז הזה שיש בו רכיבים של התייקרות לא לקח בחשבון את הקפיצות הענקיות שהיו בשנה שעברה גם בנושא ההובלה, גם בנושא הדלק וכדומה וגם בנושא חומרי הגלם וגם בפירות הירקות, היו לנו תלונות קשות מאוד מצד הספקים ואנחנו יוצאים כעת למאגר ספקים חדש שכולל כמובן מבחינתו עוד שיפור בתנאים, כמו למשל שאנחנו רוצים לוודא שהחמגשיות יהיו איכות ראויה.

מיכאל מלכיאור: האם עקב העליה הכל כך גדולה של המחירים, קיבלתם תקציב גדול יותר לעניין?

חיים הלפרין: לא.

חיים הלפרין: הכל מתקיים בנס, אנשים לא משלמים יותר, המשרד לא משלם יותר, המחיר עלה.

חיים הלפרין: האוצר הגדיל את תקציב ההזנה לשנת 2009 בשלושים מיליון שקלים נוספים שאמורים לכלול גם את גני הילדים שהצטרפו לחוק ושהועדה אישרה בסוף אפריל בשנה שעברה, במובן הזה יש הרחבה של יישום החוק כפי שהמשרד והאוצר התחייבו.

מרינה סולודקין: בכמה ילדים מדובר?

חיים הלפרין: אנחנו לקחנו בחשבון פוטנציאל שעליו גם דיווחנו בשנה שעברה של מאה ושלושים אלף ילדים בבתי הספר, ועוד כשלושים ותשעה אלף ילדים בגנים, הביצוע הוא יותר נמוך.

מיכאל מלכיאור: הגנים, זו הרחבה שהכנסנו כאן בחוק.

חיים הלפרין: לגבי הביצוע, אחת הסיבות שבגללן הביצוע אינו מלא, זה בתי ספר שמסיימים מוקדם יותר.

חיים הלפרין: כלומר, לקחנו מאה עשרים ושלושה ילדים כאופציה, זה כלל למשל גם את רשתות החינוך החרדיות ואת בתי הספר שגם הם מוכרים על בסיס חוק יסודות התקציב.

חיים הלפרין: גילנו שהרבה בתי ספר בביתר עלית ובמודיעין עילית, הילדות מבתי הספר בית יעקב מסיימות מוקדם, זה משהו של כארבעת אלפים ילדות שירדו בגלל שמי שמסיים בשעה אחת וחצי אין סיבה שילך עם החמגשית הביתה, זו סיבה אחת בכמה וכמה רשויות, אני זוכר כעת שגם באור עקיבא, רוב בתי הספר מסיימים בשעה שתיים וחצי, עפולה שמסיימים שם בשעה שתיים וחצי, מעלה יוסף חלק מבתי הספר מסיימים מוקדם יותר, כלומר למרות שבתחזית רצינו להגיע למאה ושלושים אלף.

שכיב מוראד שנאן: מי שמסיים בשתים וחצי אינו מקבל?

חיים הלפרין: נכון, כי החוק מגדיר יום לימודים של שמונה שעות, מי שלומד שש או שבע שעות אינו זכאי, ולכן בעצם באופן טבעי נוצר מצב שבו בתי הספר האלה ירדו ונותרנו עם יתרה בתקציב.

שכיב מוראד שנאן: היום בתי ספר שלומדים שמונה שעות ואינם כלולים ברשימה, הכללת אותם?

חיים הלפרין: זה מסביר את היתרה התקציבית שחבר הכנסת זבולון אורלב מדבר עליה.

מיכאל מלכיאור: לפי מה שזכור לי משנים שעברו היו מאה ותשעים אלף, ביום לימודים ארוך יש בסך מאתיים אלף תלמידים.

חיים הלפרין: היום זה מאתיים ושניים אלף.

מיכאל מלכיאור: היום מאתיים ושניים אלף, אם יש מאתיים ושניים ביום לימודים ארוך, אז מה הבעיה למצוא את המאה ועשרים וארבעה אלף?

מיכאל מלכיאור: דרך אגב, שמונה השעות האלו הן שמונה שעות זמניות?

חיים הלפרין: שמונה שעות זמניות, שמונה שעות של שיעורים בכיתה.

מיכאל מלכיאור: אם לומדים משמונה עד שתיים וחצי זה לא נחשב?

חיים הלפרין: אפשר להגיע לשלוש ועשרה אם מקצצים את ההפסקות.

חיים הלפרין: אנחנו סיכמנו עם האוצר שאנחנו לקראת סופו של תהליך ש הדרך לפתור את זה, האפשרות היחידה כרגע היא באמצעות הוצאת ישובים מיום לימודים ארוך, כלומר שמי שאומר שאינו רוצה לקיים את יום לימודים ארוך כפי שמופיע בחוק, הדרך לומר לו שאם הוא יוצא מיום לימודים ארוך וכתוצאה מזה הוא יוצא גם מההזנה, כי בעצם האוצר טוען כלפינו ובצדק מבחינתו שגם אם היום ישוב אומר אני לא רוצה ובשנה הבאה הוא יגיד כן רוצה, בינתיים אנחנו הכנסנו ישוב מאשכול שניים או שלוש והתקדמנו במדרג וכתוצאה מזה נבוא אליו ונאמר לו הישוב הזה חזר בתשובה ואנחנו מבקשים שתתקצב אותנו גם עבורו.

מיכאל מלכיאור: אם ישוב יגיד שאינו רוצה הוא גם מאבד את כל השעות הנוספות שהוא מקבל?

חיים הלפרין: כן, אם ישוב אומר אני לא רוצה.

מרינה סולודקין: מי מחליט עבור התלמידים והמשפחות?

זבולון אורלב: כעת לא יהיה לא יום לימודים ארוך וגם לא הזנה.

חיים הלפרין: כשאנחנו מדברים על ישוב, אנחנו מדברים שזה כולל את נציגות ההורים בישוב שמודעת לזה, יש ישובים בעיקר במגזר הערבי, חבר הכנסת זבולון אורלב, שיש מאבק גדול איתם על ישום חוק יום לימודים ארוך, כל מיני ראשי רשויות מספרים לי סיפורים והסיפור הכי קוריוזי שעולה לי בזיכרון זה על ראש רשות בישוב שסיפר שבצהריים נושבת רוח, הילדים נרדמים ואין טעם ביום לימודים ארוך כי כולם נרדמים שם ולכן הוא מבקש לקצר את היום, אגב ישנם ישובים שטוענים טענות יותר סבירות כמו שהכיתות שלהם אינן

חיים הלפרין: מתאימות מבחינת המבנה וכדומה ולכן יום לימודים ארוך אינו מתאים.

זבולון אורלב: אבל למה לבטל את יום לימודים ארוך?

זבולון אורלב: בגלל שמישהו באוצר חושש שאולי בשנה הבאה הם כן, מה הם מענישים את התלמידים?

זבולון אורלב: הרגע דיברת על התבונה של האוצר שאתם הסכמתם לה, שמי שלא מסכים להזין אז יבטלו את יום הלימודים הארוך.

חיים הלפרין: לא, הדרך בשביל להתקדם במדרג של האשכולות אומרת שמי שלא מקיים יום לימודים ארוך והוא מופיע אצלי בתכנית העבודה.

חיים הלפרין: אני רוצה להוציא אותו מההתחייבות שלי כלפי משרד האוצר ולשים מישהו במקומו, האוצר אומר ובצדק מבחינתו, אם הוא כפוף ליום לימודים ארוך ובשנה הבאה הוא יקיים, אז זה בעצם כופה תשלום נוסף, לי אין את היכולת לכפות עליו.

זבולון אורלב: עזוב אותי מהאוצר, מה עם הילדים?

זבולון אורלב: היה ראש רשות מקומית מסוימת, הוא היה ראש ועד הורים שהחליט מאיזה שיקולים שלמרות שבית הספר זכאי ליום לימודים ארוך לא תופעל שם תכנית של יום לימודים ארוך, לדעתי עשו עוול נוראי כי אנשי המקצוע וכולם חשבו שצריך להפעיל שם יום לימודים ארוך אבל היה שם מישהו לא ראוי שמשום מה חיבל בעניין ולא קיים יום לימודים ארוך, אתה אומר שגם אם עכשיו בנו לו בניין חדש ועכשיו הכיתות כן ראויות, הוא לא יכול לחזור ליום לימודים ארוך, למה?

זבולון אורלב: מה הילדים אשמים?

זבולון אורלב: מה אתם מנהלים חשבונות?

זבולון אורלב: מי רשאי לנהל חשבון על גבם של הילדים?

זבולון אורלב: אני לא מבין את זה.

חיים הלפרין: ההליך ברמה העקרונית שלו, מתנהל באופן הנכון ההשלכות שלו הן ההזנה.

חיים הלפרין: יש לנו בעיות בישום חוק יום לימודים ארוך, וזה לא הנושא של הדיון שלנו ואנחנו לא נפתח אותו כעת, חלק מהבעיות נובעות שהרשויות בצדק או שלא בצדק אינן מקיימות יום לימודים ארוך, לפעמים זה באופן גורף ולפעמים זה באופן נקודתי, אתן לך דוגמה ששם אין שום בעיה, עיריית אילת רוצה לקיים חוק יום לימודים ארוך, יש לה בעיה של מורים כי אין מספיק מורים כדי למלא יום לימודים ארוך, אז מה אנחנו נגיד להם אתם עוברים על החוק?

זבולון אורלב: יפה, עכשיו ימחקו אותם ובעוד חמש שנים כן יהיו מורים, אז מה יהיה?

חיים הלפרין: המושג למחוק אותם הוא בעייתי בעולם שלנו, אנחנו מדברים על צו יום לימודים ארוך שהשרה תתקן אותו ותביא אותו לוועדה לתיקון וזה יוריד את אילת בשנה הבאה, ובעוד שלוש שנים או שנתיים, ירצו להחזיר את אילת בהנחה שירצו להמשיך לקיים את יום לימודים ארוך אז יצרפו את אילת.

שכיב מוראד שנאן: לא יתנו לך תקציב כל זמן שלקחת למקום אחר את מה שהיה מתוקצב לאילת, אילת יותר זכאית מהמקום שהעברת את התקציב, למה לא תחזיר את זה לאילת.

זבולון אורלב: אני חי במדינה הנכונה?

מרינה סולודקין: אנחנו ביחד כן, אני "מריחה עכברוש" בכל הנושא הזה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לשאול את נציג האוצר פה, הישובים שמסרבים גם ליום לימודים ארוך, גם להזנת התלמידים האם הם מקבלים משהו עבור זה?

שירה גרינברג: לנו יש מסגרת תקציבית שמאושרת ומוקצת לנושא הזה, הדבר הזה נעשה על פי סדרי עדיפויות של הממשלה, ברגע שאנחנו חשופים מבחינתנו אם הם מעבירים את התקציב הזה ברגע שישוב אחד מצהיר שאינו מעוניין בזה ואחר כך הוא מתחרט, בעצם אין לנו תקציב נוסף לתת לנושא הזה, אנחנו חשופים והמשמעות היא הגדלת תקציב וזה שלממשלה סדרי עדיפויות שונים, כרגע אין לנו תקציב לזה.

מרינה סולודקין: אולי אתם מעודדים שהם יסרבו?

שירה גרינברג: אנחנו לא מתערבים בדברים האלה, אנחנו נותנים ויש לנו תקציב מוקצה.

זבולון אורלב: הוא זכאי והוא סרב, והוא רוצה לחזור בעוד שנתיים, למה לא ניתן?

זבולון אורלב: להגיד לו כרגע אין תקציב, תמתין שיהיה תקציב, למה לגרוע ממנו ולהעניש אותו?

זבולון אורלב: אם אילת היתה זכאית והיא לא רוצה וכעת יש מורים ורוצים להחזיר אז יש דיון תקציבי, יש כסף מכניסים אותה, אין כסף לא מוסיפים.

שירה גרינברג: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

זבולון אורלב: אני הבנתי דברים שונים, שמי שלא רוצה צריך להפסיק לו את יום הלימודים הארוך.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שלא מוכנים לשמונה שעות וחושבים שהילדים צריכים, ישנן גם תפיסות פדגוגיות שאומרות שזה הרבה, אפשר להתווכח על כך, אבל הם לומדים עד השעה שתיים וחצי.

זבולון אורלב: ולא עד שלוש ועשרה.

מיכאל מלכיאור: כן.

מיכאל מלכיאור: מה שאתם אומרים, אלה שלומדים עד השעה שתיים וחצי בישובים סוציו-אקונומים מאוד קשים, אנחנו יודעים שיש סיכוי גדול שהם לא מקבלים ארוחה, בגלל שהם לומדים עד שתיים חצי אתם עושים שני דברים, ראשית אתם לא נותנים להם אוכל, שנית אתם מוחקים אותם מיום לימודים ארוך שזה אומר שהם לא ילמדו עד שתיים וחצי אלא עד שתיים עשרה וחצי, וזה חוסר גמישות.

חגית מאיר: הקצאת השעות היא עשרים ותשע שעות לכיתות א' ו-ב' ושלושים ואחד לכיתות ג' ו-ד' ושלושים ושתיים שעות לכיתות ה' ו', ולכן אורך היום משתנה בהתאם.

מיכאל מלכיאור: אז מה לא אמרתי נכון?

מיכאל מלכיאור: אמרתי שעד שתיים עשרה וחצי, עשרים ותשע שעות אם נעשה חשבון, אבל אתם מענישים אותם, הם רוצים ללמוד עד השעה שתיים וחצי, הם לא מסוגלים ללמוד, זה שהבניינים אינם בסדר זה באחריות משרד החינוך, להתקין להם בניינים שאפשר לשבת שם ובאמת יש מספיק מקומות שהם זוועה, אתם גם מענישים בזה שהבניין שלהם אינו בסדר, גם בזה שהם לא יקבלו אוכל ואחר כך גם בזה שאת השעתיים הנוספות שהם לומדים בכל יום הם לא יקבלו.

חיים הלפרין: אני רוצה להגיד שהוצאת ישובים מיום לימודים ארוך, המשמעות של ההנחיות שנתנו למחוזות זה שבתי הספר לא יפגעו בשעות שלהם, כלומר הקצאת השעות לא תיפגע באותו בית הספר, אגב אלו חלק מהתלונות לגבי הפעלת יום לימודים ארוך למרות שזה לא הנושא שלנו, זה לאפשר לבית הספר יותר שעות רוחב ולכן הוא ירגיש שהוא יוכל לעבוד עם כיתות קטנות יותר.

חיים הלפרין: הצו מגדיר שעות אורך לבית הספר, הצו אינו מגדיר שעות רוחב לבית הספר.

מיכאל מלכיאור: אני מבין, אבל אני שואל מה קורה באותו ספר, נניח שבישוב ביתר הבנות שם לומדות עד השעה שתיים, זאת אומרת שכל הישוב לא יקבל?

מיכאל מלכיאור: אני לא הבנתי מה קורה בפועל.

חיים הלפרין: הישוב לא מקבל הזנה.

חיים הלפרין: יום לימודים ארוך הוא כן מקבל, ואם הוא מקיים יום לימודים ארוך אז הוא כן מקבל.

מיכאל מלכיאור: לא מורידים אותם מיום לימודים ארוך?

חיים הלפרין: מורידים אותם מצו יום לימודים ארוך במובן של מחויבות, אנחנו לא רוצים שהם יהיו "עברייני יום לימודים ארוך".

זבולון אורלב: השנה נותנים להם, אולי גם בשנה הבאה אבל באיזה שלב כי זה לא מחויב מתוקף צו, כל עוד יש את צו חייבים לתת להם את השעות, ואם אין צו רוצים - נותנים לא רוצים - לא נותנים, כרגע הוא אומר שבמשרד ישנה החלטה מינהלית לא להוריד את השעות אבל זה לא לעולם חוסן, יכולים מחר בבוקר לשנות את הדברים האלה.

נתי ביאלסטוק-כהן: על פי צו יום לימודים ארוך כלשונו גם לא יקבל, זו המשמעות.

מיכאל מלכיאור: אני הבנתי את זה אבל אני שאלתי על הצד השני, בואו נעבור הלאה.

מיכאל מלכיאור: ישנם מספר ילדים שירדו בגלל שלא לומדים את מספר השעות, כמה הם?

חיים הלפרין: ירדו בסביבות עשרת אלפים ילדים, אם אני זוכר נכון.

מיכאל מלכיאור: עשרת אלפים ילדים, איך אתם דואגים להגדיל מתוך השאר?

חיים הלפרין: הסיכום שלנו עם האוצר הוא שברגע שאנחנו נאמר להם שישוב א' יורד מהזנה הם מאפשרים לנו להתקדם באשכולות לישוב הבא וזה מה שאנחנו הולכים לעשות בשנה הזאת, כלומר שברגע שמתפנה ישוב והכסף של הישוב הזה מתפנה אנחנו מתקדמים על פי האשכולות.

מיכאל מלכיאור: למשל, אם יש בית הספר כפי שאמרת בביתר, אז כל ביתר לא מקבל הזנה?

חיים הלפרין: לא.

מיכאל מלכיאור: רק אותו בית הספר?

חיים הלפרין: בוודאי.

מיכאל מלכיאור: אמרת שאותו ישוב לא יקבל, לכן זה לא היה ברור.

חיים הלפרין: אותו בית הספר שלא מקיים שעה שמינית לא מקבל הזנה.

מיכאל מלכיאור: האוצר הסכים לתת את זה לאחרים, לכן השאלה במקומה עומדת, איך אתם נותנים אוכל למאה עשרים וארבעה אלף ילדים בבתי הספר?

מיכאל מלכיאור: חוץ מהגנים, אם האוכל עולה הרבה יותר ויש את אותו מספר הילדים, איך אתם עושים, אתם השתפרתם ביעילות או ירדתם ברמת האוכל?

חיים הלפרין: את היתרות של אי הניצול מהשנה שעברה הכנסנו לשנה הזאת ומבצעים את זה בשנה הזאת, במובן הזה אנחנו משתמשים ביתרות שהאוצר החזיר לנו באופן מלא ואנחנו נקיים את החוק באופן מלא בשנה הזאת.

שלומית מור: ההשתתפות של משרד החינוך וקרן ספרא-רשי"י היא בשיעור של שמונים אחוזים, כאשר יורד ישוב אחד מאשכול אחד, ואני אחר כך עולה לאשכול ארבע או חמש ההשתתפות שלי שם קטנה, זאת אומרת שבכסף שנשאר לי ביד ניתן להאכיל יותר תלמידים בגלל אחוזי ההשתתפות.

זבולון אורלב: מתי מתחיל לפעול מפעל ההזנה?

חיים הלפרין: מפעל ההזנה בגנים כבר התחיל בעשירי בספטמבר ובבתי הספר יתחיל מבחינה פורמלית מיד אחרי החגים, אגב נכון לעכשיו כבר יותר משמונים אחוז מהרשויות כבר חתמו על ההתחייבויות שלהם למרות שזה הליך פורמלי, כי מבחינת החוק אני יכול לגבות מהם גם בלי הדבר הזה אבל זה נוגד את ההסכמה, רוב הרשויות שלא חתמו אלו הן רשויות מהמגזר הערבי שביקשו זמן כדי להתארגן ואנחנו מאפשרים להם לחתום במהלך ספטמבר, אבל רוב הרשויות כבר חתמו באמצע אוגוסט, משהו כמו שמונים אחוזים מהרשויות מהשנה שעברה כבר חתמו לשנה זו.

חיים הלפרין: אנחנו רואים שהחוק מתחיל להתיישם.

זבולון אורלב: מתי אתה מעריך שזה יתחיל?

חיים הלפרין: ביום הראשון שאחרי סוכות.

זבולון אורלב: זאת אומרת, שמאה ועשרים אלף תלמידים יתחילו לאכול בעזרת ה'.

מיכאל מלכיאור: למה לא להתחיל בראשון בספטמבר?

מיכאל מלכיאור: התירוץ היה שזה כל כך קשה לרשויות ויש כל כך הרבה חגים בספטמבר אז אמרתי שהשנה יש חודש ספטמבר מלא, לא קשה, לא מפסיקים, הרי אלו ילדים שצריכים את הארוחה הזאת.

חיים הלפרין: אנו אפשרנו לרשויות להתחיל עם בתי הספר מוקדם יותר, אם הן רוצות, כשהן יודעות שעומדים לרשותן מאה עשרים וחמישה ימים כי זה מה שמוגדר.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שבחודש האחרון לא יהיה.

חיים הלפרין: אנחנו יודעים שבהרבה מאוד בתי ספר יוצאים לטיולים וכד', ובסופו של דבר לא תמיד מנצלים את המאה עשרים וחמישה יום, את זה אנחנו יודעים מהשוטף.

חיים הלפרין: אמרנו להם שעומדים להם מאה ועשרים וחמישה ימים, אם תוותר יתרה תקציבית בתכנית אז יתכן ונוסיף עוד ימים, אבל זה בהחלט באחריותה של הרשות לקחת את זה על עצמה.

מיכאל מלכיאור: גם כל הסיפור הזה של מאה עשרים וחמישה יום, זה גם כן במקום לתת להם בכל הימים שהם נמצאים בבית הספר, כמה ימים בשנה יש?

מיכאל מלכיאור: מאה ושמונים?

חיים הלפרין: ימי הזנה יש מאה ארבעים וחמישה יום, יש ארבעה ימים בשבוע.

מיכאל מלכיאור: הם לא מקבלים חמישה ימים?

חיים הלפרין: אלו הימים הארוכים.

מיכאל מלכיאור: איך זה מגיע לכל כך הרבה ימים, אם זה רק ארבע ימים בשבוע?

חיים הלפרין: זה תלוי בשנה, בסך הכל בשנה יוצא בין מאה שלושים ושישה למאה ארבעים וחמישה שהם ימים מתאימים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהבנו את הסיפור.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאפשר להצביע, אני בעד.

זבולון אורלב: רק אם יורידו את חצי השקל מהעשירון התחתון.

נתי ביאלסטוק-כהן: אני מיצג את ועד ההורים הארצי, ואנחנו לא מתקדמים במפעל ההזנה.

נתי ביאלסטוק-כהן: נדמה לי ממהלך הדיון שהעניין זה עבור הילדים ולא עבור השעות אלא עבור ילדים שצריכים את העניין הזה, אם הם לומדים פחות שעות זה עדיין לא משנה את הצורך האמיתי שלהם בארוחה חמה שאולי הם לא יקבלו בשום דרך אחרת, זה דבר אחד שצריך להסב לתשומת הלב.

שכיב מוראד שנאן: צריך להפריד בין מפעל ההזנה, לבין יום לימוד ארוך.

נתי ביאלסטוק-כהן: יכול להיות שהם קשורים לבית הספר יותר משמונה שעות, על פי מבחן סוציו-אקונומי, אבל אני רוצה להסב את תשומת הלב זו התופעה שאנחנו רואים בתשלומים אחרים של ההורים, כאשר אין קשר בין גביה פלוס תקציב המדינה המיועד לעניין לבין העלויות בפועל, אנחנו רואים שתי תופעות שמשלימות האחת את השנייה, האחת גביה אפורה, כלומר כל מיני תשלומים שאינם על פי צווים, על פי תקנות אבל ממנים פעילות של כאלה שאינם יכולים לעמוד בהם ויש להם בעיה.

מיכאל מלכיאור: יש גביה אפורה בהזנה?

מיכאל מלכיאור: את זה עוד לא שמעתי.

חיים הלפרין: כשאנחנו נתקלנו בדבר הזה הגבנו מאוד חריף וחד, זה תוקן ממש מידית.

נתי ביאלסטוק-כהן: התופעה הזאת קיימת.

מיכאל מלכיאור: אם אתם מכירים תופעה כזאת, אנו מבקשים שתביאו את זה אלינו, אבל עם הוכחות.

מיכאל מלכיאור: זה לא מספיק להגיד, אני די בעניין של תשלומי הורים ואני לא שמעתי על גביה אפורה בתשלום עבור הזנה.

נתי ביאלסטוק-כהן: אני מסב את תשומת הלב, שמאחר ועלו כל כך הרבה עצומות על הקשר בין העלות מצד אחד ובין כל המקורות שעומדים לעניין, זו התופעה שאנחנו רואים, אני לא אומר ואתה אומר שאתם כשגילתם את התופעה וטיפלתם בה.

נתי ביאלסטוק-כהן: אני מסב את תשומת הלב לתופעות שעלולות להיווצר.

נתי ביאלסטוק-כהן: תופעה נוספת שעלולה להיווצר, זו ירידה בשירות ובאיכות השירות גם בהיבט של המזון, גם בהיבט של התנאים, אנחנו גם יודעים על תנאים שהאוכל מובא לבית הספר בתנאים שהם לא ממש ראויים והוא נשמר בתנאים וזה אולי מחבר אותנו לנקודה הראשונה שהעלת שבתי הספר בארץ אינם ערוכים בהיבט התשתית לתת את השירות כפי שאתה היית רוצה שיינתן.

מיכאל מלכיאור: זה ברור, תודה.

מיכאל מלכיאור: לתשומת לבך, בסוף הורדנו את הסיפור של מאה ועשרים וחמישה יום, זה לא כתוב בחוק.

מירב ישראלי: זה לא קיים, לכאורה צריך להיות בכל הימים הארוכים.

מיכאל מלכיאור: אבל אם בית ספר אתם יכולים, כתוב "לא יאוחר עד אחרי".

מירב ישראלי: כתוב "לא יאוחר", אתם יכולים להתחיל קודם.

מיכאל מלכיאור: זה לא כתוב בחוק, אבל אם אתם נותנים להם אוכל בחודש אלול, אם אתם נותנים להם אז אתם לא יכולים להגיד אחר כך שגמרתם את המכסה של מאה ועשרים וחמישה יום, את זה אתם לא יכולים להגיד.

חיים הלפרין: אנחנו מעריכים שזה לא יקרה.

חיים הלפרין: אגב אני רוצה להעיר הערה חשובה לגבי השכבות החלשות שחבר הכנסת מיכאל מלכיאור העלה קודם וגם חבר הכנסת זבולון אורלב, וועדת ההנחות שהיתה במסגרת החוק הקודם, שהיתה במסגרת המנגנון המאוד מסורבל וסיימה את העבודה שלה ועד שכל ועדת הכספים אישרה את זה בחודש מרץ, השנה במסגרת החוק החדש גם תקצבנו את הכסף, גם הקריטריונים יהיו יותר נכונים לטובת ההזנה באופן שרשויות שלא עומדות או למסוגלות לתת את חלקן, או כל מיני תרגילים שהרשויות עשו, ישנן רשויות שלקח להן הרבה מאוד זמן להתארגן בשביל לחסוך, אני מקווה שהשנה זה ייתן פתרון יותר טוב ויותר ממוקד וגם יותר מהיר לרשויות שמתקשות.

זבולון אורלב: כבוד היושב ראש, אני חושב שאני יודע את התשובה אבל אני רוצה שתשמיעו אותה.

זבולון אורלב: החוק מחייב החלה בהדרגה, החלה בהדרגה פירושה שכל שנה צריך להרחיב את המסגרת, מה ההרחבה בשנת תשס"ט לעומת תשס"ח?

חיים הלפרין: אני לא מדבר על הצד החוקתי של מה המשמעות של ההרחבה, אבל בפועל התוספת של הגנים שנוספה משלהי תשס"ח ותיושם באמת בשנת תשס"ט בפועל, באופן מלא היא הרחבה משמעותית.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, אני שאלתי מה ההרחבה משנת תשס"ח לתשס"ט, נאמר לי עניין הגנים אבל אני יודע שבגנים זה הופעל כבר בשנת תשס"ח?

מירב ישראלי: זו הפעלה שלא מכוח החוק, זה היה לא מכוח החוק ולכן עשינו את התיקון.

זבולון אורלב: אם הם מרחיבים עכשיו עם הגנים אז הם עומדים בחוק לכאורה.

מיכאל מלכיאור: לא רק זה ואני רוצה להסביר לחבר הכנסת זבולון אורלב דבר חשוב, לפי מה שאני רואה עכשיו אז ברמה של ההכנסה הכי נמוכה כן הורידו את התשלום, אין תשלום לרמת הכנסה נמוכה, יש לי את הרשימה של השנה שעברה והיה לנו ויכוח.

מירב ישראלי: היה ילד ראשון, ילד שני, זה לא קיים במה שהגשתם.

מיכאל מלכיאור: במה שהגשתם בשנה שעברה כתוב ועל זה עשינו מאבק גדול, האוצר היה מעורב בזה והייתי צריך להלחם, מי שהכנסתו אפס עד אלף שבעים ושלוש לנפש, אז עשינו חלוקה שלילד הראשון שקל, לילד שני והלאה חצי שקל, באשכול הראשון כבר מהילד הראשון חצי שקל, זו הפשרה שעשינו בסוף אגב בשנה לפני כן זה היה תשעים אגורות, לא היה משהו חדש, פה הורדתם את זה, פה אין תשלום, כל מה שנלחמו בשנה שעברה הורדתם לאפס, הקשבתם לבקשה.

חיים הלפרין: זו שגיאת סופר, זה היה צריך להיות אפס עד אלף ומשהו.

מיכאל מלכיאור: יש המון טעויות, יש המון הבדלים בין מה שהגשתם לבין מה שאושר.

חיים הלפרין: רוב ההבדלים הם לטובה במובן הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נאשר את מה שאתם מביאים בפנינו.

זבולון אורלב: רצוף בזה טבלת השתתפות ההורים לשנת תשס"ח, עלה בדעתנו להגיש גם לשנת תשס"ט.

מיכאל מלכיאור: היא כותבת "אין בכוונת משרד החינוך לשנות השתתפות ההורים, ובדעתנו להגישה כפי שהיתה בשנה שעברה".

זבולון אורלב: אתה רוצה להגיד שהיא כתבה לא נכון?

מיכאל מלכיאור: מה שהיא ביקשה מאיתנו בפועל, זה באמת הורדה.

מירב ישראלי: למעשה הם הורידו, אין את ההשוואה.

מיכאל מלכיאור: תמיד ביקשנו לגבי כל בקשה של תשלומים, אנחנו ביקשנו להביא את מה שהיה בשנה שעברה אם לא של שנתיים קודם כדי שתהייה לנו נקודת השוואה.

חיים הלפרין: בחוזר המנהל הכללי.

מירב ישראלי: אבל חוזר המנהל הכללי זה לא שהוועדה אישרה, זה אמור להיות.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד שבע רצון מכך שהורדתם את זה.

זבולון אורלב: את מה אנחנו מאשרים, את מה שאישרנו בשנת תשס"ח?

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאשרים את הטבלה שהובאה לפנינו.

מירב ישראלי: תגידו מה הגשתם לוועדה.

מיכאל מלכיאור: במה שהגשתם יש הרבה מאוד שינויים מהשנה שעברה, אתם לא יכולים להעביר לנו משהו שלא עברתם עליו.

מיכל חורין: הכוונה שלנו היא, מאפס עד אלף.

מיכאל מלכיאור: מה זאת אומרת הכוונה?

מיכאל מלכיאור: את משפטנית וזו הבקשה שקיבלתי, את לא יכולה לבוא בסוף הישיבה ולהגיד שעשיתם טעויות, זה יתכן כזה דבר.

זבולון אורלב: אני מציע לדחות את הישיבה עד שיגישו לנו טבלה.

מיכאל מלכיאור: לא, אני מציע שנצביע על הטבלה כפי שקיבלנו אותה.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו את הטבלה ויש בה הרבה מאוד שינויים וזה בסדר, אני לא יכול לעלות בדעתי שהגשתם טבלה אחרי כל העבודה של המשרד ואחרי שאני דוחק את במשרד כל כך הרבה פעמים להביא טבלה, אז להביא טבלה מלאה בטעויות, אין כזה דבר.

מירב ישראלי: השאלה היא, האם הם מושכים את זה?

מיכאל מלכיאור: הם עברו על המספרים.

שכיב מוראד שנאן: אדוני היושב ראש, אני מבקש לקיים את ההצבעה.

מיכאל מלכיאור: אני מעלה את זה להצבעה, כפי שמשרד החינוך הגיש לנו את הטבלה עם כל הפירוט שיש בפניכם.

מיכאל מלכיאור: מי מצביע בעד אישור הטבלה של ההזנה לשנת תשס"ט?

מיכאל מלכיאור: הצבעה 4 בעד אין מתנגדים ואין נמנעים טבלת ההזנה לשנת תשס"ט, אושרה פה אחד תודה רבה, שנה טובה וכתיבה וחתימה טובה.