ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 504, 2008-08-26 09:00

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: הישיבה הזאת משודרת ואני בטוח שכל בית ישראל צופה בנו בשעה זו.

מיכאל מלכיאור: בשבוע זה בעצם אסור לנו לקיים ישיבות, משום החלטת ועדת הכנסת שלא לקיים בשבוע זה ישיבות, אבל קיבלתי אישור מיוחד לקיים היום שתי ישיבות ושתי ישיבות מחר, מחמת חומרת הדברים שאנחנו מטפלים בהם.

מיכאל מלכיאור: החלטתי לשים על סדר היום של הוועדה קודם כל את הנושא של הטלוויזיה החינוכית.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהוועדה הזאת, גם בהיותה אחראית על נושא החינוך וגם על נושא התרבות בישראל, אינה יכולה לעבור לסדר היום בגלל מה שקורה שוב לטלוויזיה החינוכית.

מיכאל מלכיאור: אני מוכרח לומר שכל הזמן יש תחושה שיש אנשים שרוצים לטלטל דברים בסיסיים, שהם ערכים בסיסיים בתוך החברה שלנו.

מיכאל מלכיאור: הם עושים את זה בכל מיני תחומים.

מיכאל מלכיאור: בדרך כלל הם לא מצליחים להעביר את הגזירות האלה, אבל הם מצליחים לטלטל את כל המערכות ולדאוג לכך שגם הביטחון התעסוקתי וגם היציבות של המערכות מתערערים.

מיכאל מלכיאור: אחר הכלים לעשות את זה הוא באמצעות חוק ההסדרים.

מיכאל מלכיאור: בשנתיים האחרונות, בתקופת כהונתי כיושב-ראש הוועדה, טיפלנו בלא מעט דברים שנכנסו לחוק ההסדרים או בכל מיני גזרות אחרות של משרדי ממשלה שנכפו על-ידי האוצר.

מיכאל מלכיאור: אמנם בסופו של דבר זה לא יצא לדרך, אבל בינתיים הצליחו להרוס, לקלקל ולפורר.

מיכאל מלכיאור: מה שבדרך כלל קורה בשירות הציבורי - והטלוויזיה החינוכית היא אחת הדוגמאות המובהקות – הוא שכל הזמן שוחקים.

מיכאל מלכיאור: שוחקים ושוחקים ובסוף לא נשאר שום דבר, ואז אומרים שממילא לא נשאר שום דבר, זה לא מתפקד כמו שצריך, אז אפשר להחליט להפריט או לבטל את העסק ושוב נשאר רק השירות המסחרי המפוקפק.

מיכאל מלכיאור: זה אמנם שירות לגיטימי, אבל חסרה לו האחריות הציבורית.

מיכאל מלכיאור: נושא כמו הטלוויזיה החינוכית הוא אחד מהיסודות של השירות הציבורי במדינת ישראל, של התרבות במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הוא האנטי תזה של תרבות הרייטינג, אבל הרבה מאוד אנשים רואים את השידורים האלה.

מיכאל מלכיאור: מה שיותר חשוב לי כרגע הוא שהטלוויזיה החינוכית היא גם מרכיב מאוד מרכזי בכל הנושא של הוראה בישראל.

מיכאל מלכיאור: מדובר בכלי חינוכי מובהק שמשתמשים בו בבתי-ספר, בשילוב של כלים אחרים.

מיכאל מלכיאור: היום זה כלי מרכזי מאוד בכל הוראה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שיש בכל זאת התפתחות - אני לא יודע אם היא חיובית או אם יש הסכם - מאז ישיבת הממשלה שהתקיימה ביום ראשון.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לומר, כמו שאמרתי בנושאים אחרים, שאנחנו לא נאפשר את המשך הטלטלה של הטלוויזיה החינוכית.

מיכאל מלכיאור: יש רצון קולקטיבי, גם של כנסת ישראל, ואנחנו לא נאפשר לעשות - עם כל הדברים החשובים בחברה הישראלית - את הטלטלה שהאוצר מכין לנו.

מיכאל מלכיאור: לכן נצטרך להפעיל את הכלי שאנחנו יודעים להפעיל, ואתם יודעים שאנחנו יודעים להפעיל אותו, וזה הכלי של החקיקה, כי לא נשארו לנו עוד כלים לעבוד איתם.

מיכאל מלכיאור: כמו שעשינו גם בנושא של ספריות ציבוריות, שרצו להרוג אותן לאט-לאט, וכמו שעשינו במכינות קדם- צבאיות, שאף הן מפעל לאומי חשוב ביותר בכל קנה מידה, דבר שהוא מוסכם על כולם ואף את זה רצו להרוס.

מיכאל מלכיאור: נצטרך להבטיח את זה בחקיקה, בין אם זה יהיה בחוק ההסדרים ובין אם לא.

מיכאל מלכיאור: ייתכן שזה יהיה בחוק ההסדרים וייתכן שיגידו שזה לא יהיה, אבל זה יהיה, כדי להטעות.

מיכאל מלכיאור: כל האפשרויות קיימות, אנחנו מכירים את כל השיטות והסכמים שנחתמים ושאחר כך הם לא שווים את הנייר שהם כתובים עליו.

מיכאל מלכיאור: אני מתכוון, לפחות מצד ועדת החינוך של הכנסת, ליזום מיידית חקיקה בתחום הזה, כדי להבטיח את המעמד, היציבות וההמשכיות של הטלוויזיה החינוכית.

מיכאל מלכיאור: אני אשמח מאוד אם חברי הוועדה האחרים יצטרפו אלי ונעשה את זה ביחד.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שזה לא עניין פוליטי, לא של ימין ולא של שמאל.

מיכאל מלכיאור: דרך אגב, בהכנה לישיבה הזאת התברר לי שלפחות לגבי החוק הזה שר האוצר לא יוכל לטעון שיש פה הפקרות חקיקתית, מאחר שבכנסת הקודמת היוזם המרכזי של חוק הטלוויזיה החינוכית היה שר האוצר בכבודו ובעצמו.

מיכאל מלכיאור: לכן אני בטוח שלגבי החקיקה הזאת הוא לא יגיד שזו הפקרות חקיקתית, אלא הוא ייתן את מלוא התמיכה שלו לחקיקה שלו עצמו.

זבולון אורלב: אלא אם הוא יטען שדברים שרואים מכאן לא רואים משם.

מיכאל מלכיאור: הוא יכול לטעון, אבל לא לומר שזו הפקרות.

מיכאל מלכיאור: אני באמת לא חושב שהדברים הללו צריכים להיעשות בחקיקה.

מיכאל מלכיאור: אלה דברים בסיסיים, עמודי התווך של החברה הישראלית בכל קנה מידה, כפי שהסברתי את זה.

מיכאל מלכיאור: אבל אם לא נותרה לנו אפשרות אחרת, אז ננהל את זה באמצעות חקיקה.

מיכאל מלכיאור: יש רצון קולקטיבי של הכנסת שגם באגף התקציבים צריכים להתחשב בו.

מיכאל מלכיאור: לישיבה הגיעו אורחים חשובים על מנת להביע את תמיכתם במפעל החשוב של הטלוויזיה החינוכית.

מיכאל מלכיאור: אני אאפשר למנהלת הטלוויזיה החינוכית להגיד את דברה, כי אנחנו רוצים מאוד לשמוע איפה הדברים עומדים מנקודת מבטה ולאחר מכן נרצה וגם לשמוע מהאוצר מה הוחלט היום לעומת שבוע שעבר.

מיכאל מלכיאור: כמובן שנרצה לשמוע ממשרד החינוך מה עמדתם בנושא.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מקווה שנצא מפה בהחלטה נחרצת.

יפה ויגוצקי: כפי שרבים יודעים, הטלוויזיה החינוכית הוקמה כטלוויזיה ראשונה במדינת ישראל ב-1966.

יפה ויגוצקי: היה לה תפקיד מאוד-מאוד מוגדר: להוות זרוע ישירה של מערכת החינוך ולעזור למורי ישראל ולתלמידי ישראל, להקנות להם ידע, להעלות את רמת ההוראה, את רמת הלימודים, להקל על מערכת החינוך ולהביא בפני ציבור התלמידים והמורים איכות הוראה גבוהה יותר וכמובן לצבור ידע, ערכים, תרבות וכן הלאה.

יפה ויגוצקי: הטלוויזיה החינוכית עשתה את עבודתה נאמנה בתוך כיתות הלימוד, בתוך בתי-הספר, כי זאת השיטה שהיתה נהוגה גם בעולם הגדול וגם בארץ.

יפה ויגוצקי: משפחת רוטשילד, שלמדה את הנושא הזה במערכות חינוך אחרות בעולם, הקימה את הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: לימים אותה טכנולוגיה עזבה את כיתת הלימוד ועברה לכל בית במדינת ישראל.

יפה ויגוצקי: כפי שכולם יודעים, בתחילת שנות ה-90 קרה מהפך גדול במפת התקשורת בישראל.

יפה ויגוצקי: הוקמו אז הערוצים המסחריים, הכבלים והלוויין.

יפה ויגוצקי: בעצם מאז השידור הציבורי כאילו איבד את דרכו, כי הוא היה צריך לעמוד בתחרות אדירה עם ערוצים מסחריים שמטרתם – ובצדק - כלכלית ושהיום מוגדרת במושג שנקרא "רייטינג".

יפה ויגוצקי: כאשר אתה צריך לתת מענה לציבור מאוד-מאוד הטרוגני, אין לך ברירה אלא לתת מענה לממוצע, לפעמים למכנה הנמוך ביותר.

יפה ויגוצקי: אין לי טענות לערוצים המסחריים, אין לי טענות לכבלים וללוויין, זהו תפקידם, זהו ייעודם, אבל בכל ארץ דמוקרטית יש שידור ציבורי חזק ויש גם שידורי ציבורי-חינוכי.

יפה ויגוצקי: בכל המדינות הנאורות בעולם בהם קיים שידור ציבורי-חינוכי, הוא ממומן כולו על-ידי המדינה, אם זה באמצעות אגרה ואם זה בתקציב ממשלתי.

יפה ויגוצקי: בכל העולם הבינו שלשידור הציבורי-החינוכי יש מקום חשוב, גם אם הוא לא נמצא בתוך הכיתה.

יפה ויגוצקי: אנחנו יודעים היום שכיתה או כותלי בית-הספר הם לא המקום הפיזי היחיד שתלמידים לומדים בו.

יפה ויגוצקי: היום אנחנו יודעים שאותם כתלים היטשטשו וסביבת הלמידה היא בכל מקום: בבית-הספר, בבית, אחר הצהרים, בערב.

יפה ויגוצקי: היום אנחנו מחוברים אל תשתיות טכנולוגיות, כמו מחשבים ואינטרנט, וכולנו יודעים שהחיבור בין ערוצי הטלוויזיה לבין האינטרנט הוא כמעט חד-ערכי.

יפה ויגוצקי: אני מניחה שתוך תקופה מאוד קצרה יהיה קשה מאוד להבחין ביניהם – מכשיר הטלוויזיה, צג הטלוויזיה, המסך, המחשב - כי הם יהפכו להיות בעצם מדיה אחת, כאשר כל אחד מאיתנו יוכל להשתמש בה.

יפה ויגוצקי: אני חושבת שיושב-ראש הוועדה הגדיר את הסיטואציה נכון כשאמר שבאותו שלב שבו החליטו להפריט את הערוצים ולתת מענה למכנה משותף רחב של צופים, בעצם רצחו את השידור הציבורי - ואני משתמשת במילה מאוד-מאוד קשה.

יפה ויגוצקי: ברגע שנוצרה תחרות בין ערוצים מסחריים לערוץ הציבורי, הערוץ הציבורי - גם בגלל בעיות תקציביות קשות - נטש חלק גדול מהתפקידים שלו.

יפה ויגוצקי: במשך השנים האשימו אותו שהוא יצר סיטואציה של חוסר יעילות, של חוסר אפקטיביות, של רייטינג נמוך, ולכן אין לו זכות קיום.

יפה ויגוצקי: זה בעצם מה שקרה בתוך השידור הציבורי גם לטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: הטלוויזיה החינוכית נמצאת כבר 15 שנה בסיטואציה של סגירה ופתיחה.

יפה ויגוצקי: כל אחד מאיתנו יודע שארגון לא מסוגל לתפקד בסיטואציה כזאת, כאשר העובדים שלנו לא יודעים מה האופק, כשהם לא יודעים מתי פותחים, מתי סוגרים, כאשר התקציבים מצטמצמים, כשקשה לו לעמוד ביעדים שהוא הציב לעצמו.

יפה ויגוצקי: יחד עם זה, לפני חמש שנים החלטנו ליישם את הרפורמה שמדינת ישראל החליטה שעלינו ליישם.

יפה ויגוצקי: הוקמו מספר ועדות שטיפלו בטלוויזיה החינוכית, האחרונה שבהן היתה ועדת שטרן.

יפה ויגוצקי: ועדת שטרן החליטה, כמו ועדת האוזר, שיש מקום חשוב לטלוויזיה חינוכית במדינת ישראל.

יפה ויגוצקי: דרך אגב, לא היתה ועדה שדנה בנושא הטלוויזיה החינוכית שהכותרת המרכזית שלה לא היתה שיש צורך אמיתי ונכון - בקונסטלציה שמדינת ישראל נמצאת בה, בתחרות שבין שידור ציבורי לשידור מסחרי - בטלוויזיה חינוכית.

יפה ויגוצקי: כלומר, גם אם הטלוויזיה החינוכית לא נמצאת בתוך הכיתה – והיום אין צורך שהיה תהיה בתוך הכיתה - יש צורך בטלוויזיה חינוכית.

יפה ויגוצקי: בכל מדינות העולם הטלוויזיה החינוכית היא לא הקניית שיעורים בלבד, היא לא הקניית ידע בלבד.

יפה ויגוצקי: התפקיד של הטלוויזיה החינוכית הוא הקניית ידע בתחומים מסוימים ולא רק לתלמידי מערכת החינוך.

יפה ויגוצקי: אנחנו יודעים שיש פערים חברתיים גדולים שנוצרים כתוצאה מפערים בידע, בערכים, בתרבות, בציונות, בדמוקרטיה.

יפה ויגוצקי: הדרך היחידה לצמצם את הפערים האלה היא להשתמש באותו כלי שנמצא בכל בית, וזהו תפקידה של טלוויזיה ציבורית-חינוכית ולא של טלוויזיה פרטית, ערוץ כזה או אחר לילדים כאלה ואחרים, שבעצם נותן להם מענה של הנאה רגעית שנגמרת ברגע שנגמרת התכנית.

יפה ויגוצקי: ואכן, הטלוויזיה החינוכית לקחה על עצמה ליישם את התפקידים שהזכרתי.

יפה ויגוצקי: ועדת שטרן הגדירה בצורה מאוד מפורשת מהם היעדים של הטלוויזיה החינוכית, מהן אוכלוסיות היעד, באיזה ערוצים היא צריכה לשדר, מה התקציב שלה, מה המבנה הארגוני שלה, מהם התכנים שבהם היא צריכה לעסוק.

יפה ויגוצקי: ועדת שטרן קבעה, בניגוד לוועדת האוזר, וממשלת ישראל אימצה את המלצותיה, שהטלוויזיה החינוכית צריכה גם להפיק וגם לשדר.

יפה ויגוצקי: הוועדה הגישה את המלצותיה והממשלה החליטה לאמץ אותן.

יפה ויגוצקי: בטלוויזיה החינוכית, ההנהלה והעובדים, התחילו לאמץ את המלצות ועדת שטרן.

יפה ויגוצקי: אני יכולה לומר בצורה חד-משמעית שאת מרבית ההמלצות, יותר מ-40, אימצה הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: התייעלנו במספר העובדים - אני לא מכירה עוד יחידה ממשלתית שצמצמה ב-40% את מספר עובדיה הקבועים.

יפה ויגוצקי: התחלנו עם 350 עובדים קבועים, 60 עובדי כוח אדם שהנציבות אפשרה לנו לקלוט אותם ולא קלטנו את מרביתם, עשרות פרילנסרים, והיום אנחנו נמצאים במצבת של 220 עובדים קבועים כאשר עובדי כוח האדם והפרילנסרים כבר כלולים במספר זה.

יפה ויגוצקי: כלומר, אנחנו מדברים על צמצום אדיר בכוח אדיר, שלדאבוני הרב לא רשות השידור ולא יחידות ממשלתיות אחרות הצליחו לעשות כפי שעשינו.

יפה ויגוצקי: יש צמצום אדיר בהוצאות התפעול השוטף של הטלוויזיה, יש התייעלות אדירה בתהליך ההפקה.

יפה ויגוצקי: יש לא רק התייעלות, אלא גם עליה ברמת ההפקה.

יפה ויגוצקי: בהמשך אני אסקור את סוג ההפקות שלנו ואיך אנחנו עונים לאותם יעדים ספציפיים שהוועדה הגדירה.

יפה ויגוצקי: הגשנו גם הצעה לשינוי מבני, כפי שנדרש על ידי הוועדה.

יפה ויגוצקי: הצגנו את השינוי המבני הן בפני נציבות שירות המדינה, הן בפני אגף התקציבים והן בפני הממונה על השכר.

יפה ויגוצקי: קיבלנו אישור עקרוני בכתב למבנה הארגוני שלנו.

יפה ויגוצקי: ביקשנו לצמצם את שעות השידור שלנו בערוץ 1 ועד לרגע זה לא קיבלנו אישור לכך.

זבולון אורלב: יש דרישות של אגף התקציבים או נציבות שירות המדינה שלא מולאו?

יפה ויגוצקי: בוודאי, אני אתייחס לכך בהמשך.

יפה ויגוצקי: הקמנו אתר אינטרנט מהמתקדמים ביותר, אינטראקטיבי, שנותן מענה לתלמידי מערכת החינוך.

יפה ויגוצקי: התכניות שלנו נמצאות שם ויש גם קבוצות וקהילות של מומחים שעוזרים לתלמידי מערכת החינוך וכן למורים.

יפה ויגוצקי: בפעם הראשונה בתולדות משרד החינוך, הקמנו למשרד מאגר שמכיל בתוכו את כל תכניות הלימודים לכל שכבות הגיל, לכל תחומי הדעת, ומולם את כל המאגרים שקיימים בארץ ובעולם לתכנים שנמצאים על מדיה אלקטרונית, כדי שכל תלמיד, כל מורה, כל הורה, יוכל ללמוד ולהגיע לכל עולם תוכן דיגיטלי מול תכניות הלימודים של משרד החינוך.

יפה ויגוצקי: ישנם שני נושאים מרכזיים שלא הצלחנו ליישם: 1.

יפה ויגוצקי: שלב ב' של הרפורמה בנושא של כוח אדם.

יפה ויגוצקי: אנחנו צריכים לצמצם בכוח אדם כדי להגיע לאותה מכסה עליה הומלץ בדוח שטרן; 2.

יפה ויגוצקי: להפוך את הטלוויזיה החינוכית לחברה ממשלתית.

יפה ויגוצקי: אלה שני נושאים חשובים שלא הצלחנו ליישם.

יפה ויגוצקי: לדאבוני הרב זה לא נעצר בגלל הטלוויזיה החינוכית, לא הנהלתה ולא עובדיה.

יפה ויגוצקי: זה נעצר משום שבשלב מסוים, כשהגענו לשלב של הסכמה לתנאי פרישה של עובדים – נמצא בידי מסמך שלהם חתום, שבדקה ה-90 ביקשו ממני לעצור - משרד האוצר לא הסכים להתחיל לנהל משא ומתן עם ההסתדרות, כלומר עם הגוף המייצג והוועדים, וביקש לחכות עד שיסיימו את המשא ומתן עם רשות השידור.

יפה ויגוצקי: יותר משנה ניהלתי משא ומתן עם אגף התקציבים והוא נעצר שעתיים לפני ישיבה שאמורה היתה להתקיים עם ההסתדרות ועם ועדי העובדים.

יפה ויגוצקי: באשר להפיכת הטלוויזיה החינוכית לחברה ממשלתית – מי שהיה ממונה על אגף התקציבים, מר קובי הבר, הציע לנו, בכתב, שנעצור את הנושא הזה, נעסוק בעניין הרפורמה בכוח אדם ורק לאחר מכן להפוך את זה לחברה ממשלתית.

יפה ויגוצקי: לדאבוני הרב הרבה אנשים לא יודעים מה עושה הטלוויזיה החינוכית היום.

יפה ויגוצקי: לדאבוני גם במשרד האוצר לא מודעים לזה.

יפה ויגוצקי: אני אבקש ממנכ"ל משרד החינוך לשעבר, שעבד בצורה מאוד אינטנסיבית עם הטלוויזיה החינוכית, לספר על האינטראקציה ההדוקה הזאת.

יפה ויגוצקי: אני רוצה ליידע אתכם שבדצמבר 2007, בישיבה שהתקיימה אצל שר האוצר עם הממונה על אגף התקציבים, מר קובי הבר, לא רק שלא דנו על סגירת הטלוויזיה החינוכית, אלא שכל נושא התקציב, שהיה מורכב מבסיס התקציב בהיקף של פחות מ-60 מיליון שקל ותוספות שניתנו לנו במהלך השנים, כל הסכום הזה, בהחלטה של שני האנשים הנכבדים האלה, מנהל אגף התקציבים ושר האוצר, הוכנס לבסיס התקציב של הטלוויזיה החינוכית לשנת 2008.

יפה ויגוצקי: מה קרה בין 2008 ל-2009?

יפה ויגוצקי: כנראה שהתשובה נמצאת רק במקום אחד, אנחנו לא מבינים מה קרה.

זבולון אורלב: לא דיברו איתכם?

יפה ויגוצקי: אני אתייחס גם לנקודה הספציפית הזאת.

יפה ויגוצקי: בכל אופן, התקציב לשנת 2008 עמד על 90 מיליון שקל.

יפה ויגוצקי: הטלוויזיה החינוכית, באמצעות קופרודוקציות שהיא עושה עם משרדי ממשלה אחרים ועם גופים ציבוריים, הצליחה להביא בשנת 2008 עוד כ-15 מיליון שקלים להפקות.

יפה ויגוצקי: הטלוויזיה החינוכית הצליחה להגדיל את כמות הפרסומות ותשדירי השירות ולהביא כך עוד סכום דומה.

יפה ויגוצקי: הטלוויזיה החינוכית לא נשענת רק על תקציב מדינה, היא עושה את הכל כדי להקל על תקציב המדינה ולהביא תקציבים נוספים כדי להפיק יותר, כדי לייעל את התהליכים וכדי לתת מענה אמיתי ונכון כטלוויזיה חינוכית.

יפה ויגוצקי: התחלתי לשמוע על תהליכי הסגירה לפני כחודשיים-שלושה.

יפה ויגוצקי: ביקשתי ישיבה עם שר האוצר ואכן הוזמנתי לישיבה אצלו.

יפה ויגוצקי: באותה ישיבה בישר לי הממונה על התקציבים שבמסגרת חוק ההסדרים בכוונתו לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: הממונה על התקציבים היה פעם מנכ"ל "הוט".

יפה ויגוצקי: נכון.

יפה ויגוצקי: מאחר שהדברים נעשו מעל ראשי, ביקשתי משר האוצר שהאוצר ינהל איתי איזשהו דיאלוג כדי לדעת במה מדובר.

יפה ויגוצקי: הדיאלוג הסתיים בזה שסגן אגף התקציבים הגיע למשרדי ושאל אותי איך אני מתכוונת לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגוצקי: אמרתי לו שבעצם בזה הפגישה שלנו הסתיימה, כי אני לא סוגרת, אני גם לא אתן ידי לסגירה.

יפה ויגוצקי: זה היה הדיאלוג שניהלו איתי.

יפה ויגוצקי: לאחר מכן התקיימה ישיבה אצל שרת החינוך עם נציגי אגף התקציבים.

יפה ויגוצקי: למען הגילוי הנאות, אני מוכרחה לומר שאגף התקציבים שכנע את שרת החינוך שאם הטלוויזיה החינוכית תיסגר, התקציב שהעבירה המדינה לטלוויזיה החינוכית יועבר לתקציב משרד החינוך.

זבולון אורלב: לצורך "אופק חדש"?

יפה ויגוצקי: אני לא יודעת לצורך מה, כי לא ישבו איתי על זה.

יפה ויגוצקי: כנראה שבשלב מסוים אכן שכנעו את שרת החינוך.

יפה ויגוצקי: אני הגעתי לישיבה מוכנה, עם אחוזי הרייטינג שקצת הפתיעו את האנשים כי הם לא כל כך בדקו את הדברים.

יפה ויגוצקי: היו גם סימני שאלה לגבי הרייטינג, שכן הרייטינג הוא מילת קסם.

יפה ויגוצקי: אמרתי לממונה על אגף התקציבים שמאחר שהוא הגיע מהתקשורת, זה לא דבר שלא הוא ולא אני יכולים להמציא.

יפה ויגוצקי: הייתי גם יושבת-ראש ועדת המדרוג במשך שנה וחצי ויש דרך מאוד פשוטה למצוא מה הרייטינג.

יפה ויגוצקי: שלחתי אותו לאותם מקורות שמהם אני קיבלתי את זה.

יפה ויגוצקי: היה ויכוח אם הרייטינג הזה מצדיק את קיומה של הטלוויזיה החינוכית וגם קיבלתי תשובה שערוץ 3 מתנהל על ידי אדם אחד.

יפה ויגוצקי: כמובן שהתשובה הזאת לא סיפקה אותי.

זבולון אורלב: ערוץ 3 הוא של "הוט"?

יפה ויגוצקי: כן.

יפה ויגוצקי: הצגתי גם מה קורה בעולם הגדול, איזה תכניות מופקות בעולם והצגתי גם מה הטלוויזיה החינוכית עשתה – אותו מסמך שהצגתי בפניכם – במהלך חמש השנים האחרונות לטובת מערכת החינוך, לטובת הפריפריה, לטובת התרבות, לטובת ערכים, לטובת צמצום פערים, לטובת מגזרים – כמו המגזר האתיופי והמגזר הערבי – ולצרכים המאוד מיידיים של מערכת החינוך, כמו הכנה לבחינות בגרות וכו'.

יפה ויגוצקי: בתום הישיבה הזאת הוחלט על ישיבה נוספת, שאף היא התקיימה בלשכתה של שרת החינוך בכנסת.

יפה ויגוצקי: באותה ישיבה הודיעה שרת החינוך שהיא לא מוכנה לסגירה חד-צדדית.

יפה ויגוצקי: מר אריאל יעקובי הודיע שהוא לא מוכן לסגירה חד-צדדית.

יפה ויגוצקי: הישיבה התפזרה לאחר חמש דקות כי הממונה על אגף התקציבים החליט שהוא קם והולך.

אבשלום וילן: מה החליטה הממשלה אתמול?

יפה ויגוצקי: יש הרבה אינטרפרטציות.

יפה ויגוצקי: אתמול, באחת-עשרה בלילה, קיבלתי טלפון מאחד הכתבים שאמר לי שהמסמך עליו חתם שר האוצר לא שווה את הנייר שהוא חתם עליו.

מיכאל מלכיאור: מה כתוב במסמך?

יפה ויגוצקי: אין לי מושג, לא ראיתי אותו.

יפה ויגוצקי: אני רוצה לספר לכם מה עשתה הטלוויזיה החינוכית בנושאים המרכזיים שהיא נדרשה לעסוק בהם.

אבשלום וילן: אני חושב שאת משכנעת את המשוכנעים.

אבשלום וילן: זה קרב פוליטי ולכן אני מציע להיכנס לקרב עצמו.

מיכאל מלכיאור: מר אבואב, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: על אף שאתה לא בכובע של מנכ"ל משרד החינוך, אני חושב שההסכמים נעשו בתקופתך כמנכ"ל.

שמואל אבואב: המשימה שמשרד החינוך הטיל על הטלוויזיה החינוכית היתה לקחת את עשרת המקצועות המרכזיים – תנ"ך, היסטוריה, גיאוגרפיה, אזרחות וכו' - לראות את תכנית הלימוד, את ספרי הלימוד, ולעשות סריקה בכל מה שקיים היום במדינה מבחינת סרטים ואביזרי העשרה, כדי לשתול את זה בתוך תכנית הלימוד, כך שכשמורה יגיע לכיתה הוא לא יעצור רק בלוח, בגיר ובספר הלימוד הרגיל והקונבנציונלי, ששייך לעולם האתמול, אלא ייכנס למחשב ויוכל להראות להם בצורה מוחשית, חיה, שתאפשר להם גם יכולת להזדהות עם תוכן הלימוד.

שמואל אבואב: אנחנו יודעים עד כמה קשה היום למורה להתייצב בכיתה ולהעביר את התכנים הלימודיים שאנחנו מחייבים אותו להעביר בליבת הלימוד.

שמואל אבואב: לכן ביקשנו מהטלוויזיה החינוכית לקחת את כל עשרת המקצועות, לעשות סקירה ולמפות את כל מה שראוי.

שמואל אבואב: ביקשנו להעמיד שומר סף בשער, שיודע להעריך נכוחה אם התוכן ראוי ומתחבר לתכנית הלימודים.

שמואל אבואב: ביקשנו מהם ליצור את המאגר הזה ואכן התחלנו להתקדם בצורה מופלאה.

שמואל אבואב: המפמ"רים שאיתם עשינו את התהליך הזה ידעו להעיד על זה, כך גם בהשתלמויות למורים.

שמואל אבואב: בתי-ספר כבר התחילו להכניס את המחשבים ואת יכולת ההוראה השונה והאחרת של המורים.

שמואל אבואב: זו השליחות של הטלוויזיה החינוכית, להיות זרוע של אמצעי תקשורת שעומד ואוחז בחברה הישראלית.

שמואל אבואב: כל ילד צופה בטלוויזיה יותר מארבע שעות ועתה רוצים ליצור חשיכה בערוץ הזה כך שהילד יתעסק רק בטלוויזיה השיווקית-המסחרית.

שמואל אבואב: בעודנו בשיא התנופה, כל היכולת לממש את המנוף הזה ולהפוך את זה לאמצעי יעיל בכיתה וגם בשעות הפנאי של התלמידים, יורדת לטמיון.

שמואל אבואב: זו היתה תכנית העבודה לשלוש השנים הבאות, במעט כסף, ביעילות, באפקטיביות, בחיבור חד-חד-ערכי בין משרד החינוך לבין הטלוויזיה החינוכית.

יונתן רגב: לגבי התשתית העובדתית – ביום ראשון הממשלה קיבלה החלטה, כפי שהמנכ"לית מכירה אותה, עם תיקון אחד במועד הסגירה: במקור זה היה באוקטובר וזה נדחה לינואר 2009.

מיכאל מלכיאור: מה אומרת ההחלטה?

יונתן רגב: על פי החלטת הממשלה, עד ה-1 בינואר 2009, יופסקו השידורים בשלושת הערוצים שהטלוויזיה פועלת בהם.

יונתן רגב: יש מקומות שמצריכים תיקוני חקיקה ובמקומות שלא מצריכים את זה זה יהיה על בסיס החלטת הממשלה.

יונתן רגב: ההחלטה מדברת על הקמת צוות משותף של הממונה על השכר ומשרד החינוך וכל הגורמים הרלוונטיים שיבואו בדברים עם נציגי העובדים, כדי לתת מענה לצרכים שלהם.

יונתן רגב: זה בעצם אומר להתקדם בתהליך הסגירה תוך משא ומתן.

אבשלום וילן: כמה אחוזים מהחלטות הממשלה לא מבוצעים?

אבשלום וילן: יש מדברים על כ-71%.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת וילן, לא הייתי מקל ראש בהחלטה הזאת.

אבשלום וילן: אני לא מקל ראש, אני משוכנע שאלה דברים קשים.

אבשלום וילן: אני רק רוצה להזכיר לך שמפלגת העבודה היא 19 מנדטים ואם הידיים שלכם לא יתרוממו, אין החלטות.

יונתן רגב: יחד עם זאת סוכם עם יושב-ראש ההסתדרות – זה סוכם בעל-פה בלי שום מכתב - שעד לאותו מועד, 1 בינואר 2009, יתנהל משא ומתן שמטרתו לראות אם אפשר ליישם איזושהי רפורמה, כמו רפורמת האוזר או שטרן, בטלוויזיה החינוכית.

יונתן רגב: אם המשא ומתן הזה יגיע לידי בשלות וייקבע שממשיכים באותו תהליך, יהיה צורך בתיקון החלטת הממשלה.

יונתן רגב: אני מדגיש שההחלטה היא על סגירה.

אבשלום וילן: זה מסחרה?

אבשלום וילן: אם המשא ומתן יתנהל כראוי, אזי תבוטל החלטת הממשלה.

אבשלום וילן: אם הוא לא יתנהל כראוי – נסגור.

אבשלום וילן: זה בזאר טורקי, זו לא מדינה מתוקנת.

יונתן רגב: תרשה לי לא להגיב.

יפה ויגוצקי: יש מישהו שיכול להגדיר מה זו הצלחה של משא ומתן?

זבולון אורלב: הצעת המחליטים גובשה בהסכמה ובהבנה עם שרת החינוך או שזה חד-צדדי של שר האוצר?

יונתן רגב: זה מה שאישרה הממשלה.

יונתן רגב: שרת החינוך הצהירה לפרוטוקול שהיא מתנגדת לזה.

זבולון אורלב: האם כשהוגשה ההצעה, הגיעו קודם לכן להבנה עם שרת החינוך?

זבולון אורלב: אני לא שואל רק על ההצבעה?

יונתן רגב: אמרתי שבדיוני הממשלה שרת החינוך הצהירה לפרוטוקול שהיא מתנגדת להחלטה הזאת.

מיכאל מלכיאור: היא אמרה חד-משמעית שהיא מתנגדת לסגירה.

אבשלום וילן: נציג אגף התקציבים אמר שנוהל משא ומתן עם מזכ"ל ההסתדרות.

אבשלום וילן: בכל הכבוד הראוי למזכ"ל ההסתדרות, האם יש לו מעמד סטטוטורי בישיבות ממשלה?

יונתן רגב: לא אמרתי את זה.

יונתן רגב: אמרתי שנוהל משא ומתן, אלא שסוכם שינוהל משא ומתן.

יונתן רגב: לא רק איתו, אלא עם כל הגורמים הרלוונטיים.

יונתן רגב: לא נוהל משא ומתן עם יושב ראש ההסתדרות על ההחלטה.

יונתן רגב: לגבי אותו מכתב שאמור היה להיחתם - בישיבות קודמות, בניגוד למה שנאמר כאן, אמרה מנכ"לית הטלוויזיה שהיא רוצה ליישם את מסקנות ועדת האוזר.

יונתן רגב: שמעתי את זה בעצמי וזה לא ממקור שני.

יונתן רגב: במוצאי יום א', הלכתי ליושב-ראש ההסתדרות עם מכתב שאומר שייכנסו למשא ומתן עם כל הגורמים הרלוונטיים לגבי יישום דוח האוזר.

יונתן רגב: יושב-ראש ההסתדרות התקשר בנוכחותי למנכ"לית הטלוויזיה החינוכית ושאל אותה אם דיברו על האוזר.

יונתן רגב: היא ענתה שלא.

יונתן רגב: לא שמעתי מה היא אמרה אבל יושב-ראש ההסתדרות אמר לי לכתוב שטרן ושנחתום.

יונתן רגב: על שטרן לא הסכמנו לחתום ולכן אין שום דבר חתום.

יפה ויגוצקי: יש לך איזשהו מסמך שאומר שאני הצעתי את האוזר?

יונתן רגב: לא, אני יכול להגיד שאני אישית שמעתי אותך אומרת מספר פעמים – גם בישיבה אצל שרת החינוך עם הממונה על התקציבים, שאת רוצה ללכת על דוח האוזר.

יונתן רגב: אני אישית שמעתי את זה.

יונתן רגב: לא כתבתי את זה ולא החתמתי אותך על זה.

יפה ויגוצקי: בכלל לא הגעתם לשלב של הצעות ולשאלה איזה דוח אנחנו מוכנים ליישם.

יפה ויגוצקי: לא דיברנו על זה.

יונתן רגב: אדוני היושב-ראש, אני לא הפרעתי למרות אי-דיוקים – בלשון המעטה – שהיו למנכ"לית.

יונתן רגב: אני מגיב על מה שאמרה המנכ"לית.

יונתן רגב: אני אומר מה שאני שמעתי, לא אמרו לי את זה וכו'.

יונתן רגב: אלה העובדות נכון לעכשיו ביחס למה שהממשלה אישרה.

יונתן רגב: חבר הכנסת וילן שאל אם שרת החינוך ראתה.

יונתן רגב: אני אומר בצורה הגלויה ביותר: שרת החינוך הכירה את החלטת הממשלה.

יונתן רגב: שרת החינוך לא רצתה, היא ביקשה לשנות את זה ליישום הדרגתי.

יונתן רגב: היא אמרה לנו שהיא רוצה יישום הדרגתי של דוח האוזר ובחינה אחרי מספר שנים, ולא הגענו להסכמה בנושא הזה.

זבולון אורלב: למה עם ההסתדרות הייתם מוכנים ואיתה לא?

יונתן רגב: אמרנו שנעשה כל מאמץ ועדיין לא הסכמנו לשנות את החלטת הממשלה כפי שהיא.

יונתן רגב: החלטת הממשלה לא אומרת שום דבר לגבי היישום, אבל יש הצהרה ברורה של שר האוצר שייעשה מאמץ עד למועד הזה להגיע ליישום של מסקנות דוח שטרן או האוזר.

אבשלום וילן: מה ההבדל העקרוני מבחינת

אבשלום וילן: כם בין שטרן והאוזר?

יונתן רגב: ההבדל העקרוני הוא בהיקף כוח אדם והיקף ההפקה.

זבולון אורלב: דוח האוזר מדבר על רק הליך שידור ודוח שטרן מדבר על גוף מפיק ומשדר.

יונתן רגב: המנכ"לית התייחסה לישיבה שהיתה אצל שר האוצר שבה קובי הבר הכיר בחשיבות של זה ולכן הכניסו את זה לבסיס התקציב.

יונתן רגב: אני יודע שהוחלט, בניגוד למה שנעשה בשנתיים הקודמות, כאשר כל שנה התחילה על בסיס נמוך ואז היו תוספות תקציב עקב החלטות פוליטיות.

יונתן רגב: אני מדגיש שהן לגיטימיות לחלוטין, אבל הן לא החלטות מקצועיות של אגף תקציבים שראה איזה חשיבות.

יונתן רגב: אלה היו החלטות פוליטיות לתוספת תקציב כל שנה במשך שלוש שנים.

יונתן רגב: הוחלט שהריטואל הזה לא הגיוני ולכן אותו סכום שנכנס כל שנה, במשך שלוש שנים, נכנס לבסיס התקציב.

יונתן רגב: המנכ"לית ניסתה ליצור איזשהו שינוי מהותי בתפיסת העולם של אגף התקציבים בין חודש לחודשו, שכנראה מבטא איזשהו שינוי פרסונלי, אבל אני אומר שזה לא כך.

אבשלום וילן: עם כל הכבוד לאגף התקציבים, תפקידכם הוא גזברי, לתת תקציב.

אבשלום וילן: תפקידכם איננו תכני-אידיאולוגי.

אבשלום וילן: זה תפקיד המערכת הפוליטית.

יונתן רגב: אני מסכים עם כל מה שאמרה המנכ"לית לגבי תהליך ההתייעלות וצמצום כוח האדם שהיה עד כה.

יונתן רגב: אני גם אומר שמהיום שבו אני נמצא בתפקיד – מסוף 2004 - זה לא קרה.

יונתן רגב: כלומר, זה היה עד 2004 ואז זה נתקע.

יונתן רגב: לבוא ולומר שזה נתקע כי תקענו הסכם פרישה, נשמע לי מעט מוזר.

יונתן רגב: לא היתה התקדמות בכל השנים האלה.

יונתן רגב: היו דיבורים ופגישות, במקביל היתה קליטה של פרילנסרים שהועסקו בצורות לא תקינות ולכן נקבע על-ידי בית הדין לקלוט אותם.

יונתן רגב: ככל הידוע לי זה היה בניגוד לרצון הנהלת הטלוויזיה.

יונתן רגב: אני לא מנסה לרמוז שהם רצו לקלוט, אבל זו היתה החלטה של בית הדין.

יונתן רגב: המנכ"לית אמרה שהם סיימו עם זה, ככל הידוע לי יש עדיין עתירות שעומדות בנושא, וזאת מעבר ל-14 שכבר נקלטו.

יונתן רגב: לכן זה לא נכון שהנושא הזה הסתיים והכל מאחורינו.

מיכאל מלכיאור: התמונה יותר ברורה עכשיו ואני מודה לך על כך.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת אני מבקש להבין מה אתם רוצים.

מיכאל מלכיאור: מצד אחד אתם מעבירים החלטת ממשלה ויש לזה כל מיני השלכות אופרטיביות, דבר שבא לידי ביטוי גם בטלטול המערכת.

מיכאל מלכיאור: זה מחזק את מה שאמרתי בתחילת הישיבה שאם רוצים לשנות את הדפוסים, זה רק בחקיקה.

מיכאל מלכיאור: מצד אחר אתם מנהלים משא ומתן לא עם משרד החינוך, אלא מול יושב-ראש ההסתדרות שיש לו אינטרס מובהק ולגיטימי לשמירת זכויות העובדים ולכן אתם מגיעים איתו להסכמות.

מיכאל מלכיאור: האם תוכל להבהיר לנו מה בעצם אתם רוצים?

מיכאל מלכיאור: אתם רוצים לסגור או שאתם רוצים ליישם את דוח שטרן או האוזר?

מיכאל מלכיאור: מה אתם רוצים?

יונתן רגב: כפי שהבהרתי קודם, אני אשוב ואבהיר עתה: המשא ומתן שיהיה לא יהיה מול ההסתדרות.

יונתן רגב: הוא יהיה מול ההסתדרות ועם כל הגורמים הרלוונטיים.

מיכאל מלכיאור: עובדה היא שביום ראשון ניהלתם משא ומתן מול ההסתדרות.

אבשלום וילן: יש פריימריס בקדימה ובהסתדרות יש מצביעים.

אבשלום וילן: אתה יודע איך שר האוצר הגדיר את זה?

אבשלום וילן: הוא רוצה שעופר עיני ייתן הוראה מי יצביע.

אבשלום וילן: האם זה לא ברור לך?

אבשלום וילן: זאת הידרדרות מוסרית של מדינת ישראל בתחום הפוליטי.

יונתן רגב: אני מבקש להדגיש, בניגוד למה שאתה אמרת, שלא סוכם שדנים על כל הנושאים עם ההסתדרות - - -

מיכאל מלכיאור: אמרתי שביום ראשון דנו עם ההסתדרות והגיעו למסקנה הזאת כתוצאה מהתדיינות עם ההסתדרות.

יונתן רגב: המשא ומתן, לכשיתקיים בעתיד, יהיה עם כל הגורמים.

יונתן רגב: לא האוצר מול כל הגורמים, לא האוצר מול משרד החינוך, אלא הממשלה מול ההסתדרות, מול ארגוני העובדים בדברים שרלוונטיים לארגוני העובדים.

יונתן רגב: יתר הדברים יהיו בתוך הממשלה.

מיכאל מלכיאור: האם אגף התקציבים רוצה לסגור את הטלוויזיה החינוכית או שהוא רוצה שהטלוויזיה החינוכית תתקיים?

יונתן רגב: המנכ"לית אמרה שהיו תנאים מוסכמים.

יונתן רגב: נכון שהיו תנאים מוסכמים בינינו לבין עצמנו כממשלה.

יונתן רגב: אריאל יעקובי הגיע לממונה על התקציבים והציג את התנאים שהוא מבקש.

יונתן רגב: הם היו תנאים הרבה יותר גבוהים מאותם התנאים המיתולוגיים.

יונתן רגב: כלומר, אין בעיה לבוא ולומר שרוצים ללכת למשא ומתן עם דרישות כאלה והכל יתמסמס וזה ימשיך עוד הרבה שנים כמו עכשיו, לא בצמצום, אלא בהרחבה בגלל פסיקות ובחוסר יעילות.

יונתן רגב: לזה אנחנו לא מוכנים.

יונתן רגב: אנחנו רוצים לראות אם יש היתכנות אמיתית ללכת ליישום אמיתי של הרפורמה בטווח הנראה לעין.

מיכאל מלכיאור: אתם רוצים את הטלוויזיה החינוכית בישראל?

יונתן רגב: כן, אם יגיעו - - -

מיכאל מלכיאור: אז למה לא לנהל משא ומתן על זה במקום להביא החלטת ממשלה שאומרת הפוך ממה שאתה אומר עכשיו?

יונתן רגב: העמדה של הממונה על התקציבים הובהרה גם לשרת החינוך וגם למנכ"לית הטלוויזיה החינוכית.

יונתן רגב: עמדתי המקצועית היא שיש לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

יונתן רגב: כפי שנאמר, מי שיחליט על כך בסוף היא הממשלה.

יונתן רגב: הממשלה החליטה ללכת למשא ומתן ולכן אני לא יכול לומר שאני לא אלך למשא ומתן אם יש החלטה של הממונים עליי, שזה שר האוצר, שהולכים ליישם את זה.

מיכאל מלכיאור: כלומר, בעצם אתה רוצה לסגור, אבל שר האוצר נכנע להחלטת הממשלה.

יונתן רגב: הממשלה החליטה שכן.

אבשלום וילן: מנכ"לית הטלוויזיה החינוכית אמרה שהם זקוקים לתקציב של 120 מיליון.

אבשלום וילן: אתה אומר שהממשלה מעוניינת לסגור ובכל זאת יש החלטת ממשלה לא לסגור.

אבשלום וילן: מה הראייה שלכם?

אבשלום וילן: אתם נותנים תקציב של 90 מיליון ועוד 30 מיליון ממקורות אחרים.

אבשלום וילן: כמה תהיו מוכנים לתת כדי שהטלוויזיה החינוכית תוכל להתקיים?

אבשלום וילן: מה לדעתך המסגרת התקציבית שהטלוויזיה החינוכית צריכה להתנהל בה?

יונתן רגב: אני לא יודע לענות על זה עכשיו.

יונתן רגב: כרגע אני לא מנהל משא ומתן.

אבשלום וילן: אתה נמצא עכשיו בוועדת החינוך של הכנסת.

אבשלום וילן: אתה מבקש לסגור את הטלוויזיה החינוכית והממשלה מנהלת בינתיים משא ומתן.

אבשלום וילן: לאיזה סדרי גודל אתה רוצה להגיע?

אבשלום וילן: הסכום שתאמר לא מחייב אותך, אנחנו חייבים לדעת באיזה היקף מדובר.

יונתן רגב: אני לא יודע להגיד את זה.

אבשלום וילן: ההערכה הפרטית שלך לא מחייבת.

יונתן רגב: אני לא אגיד הערכה פרטית שלי שאינה מבוססת על משא ומתן.

יונתן רגב: אני יכול לומר שכרגע התקציב של הטלוויזיה החינוכית לשנת 2009 הוא כפי שהיה.

יונתן רגב: הוא לא הופחת מבסיס התקציב עקב ההסכמות האלה.

אבשלום וילן: ה-90 מיליון נשארו בבסיס התקציב?

אבשלום וילן: הממשלה אישרה 90 מיליון?

יונתן רגב: הממשלה מאשרת את גג התקציב ולא את החלוקה הפנימית.

יונתן רגב: זה לא הופחת מגג תקציב משרד החינוך.

אבשלום וילן: בספר שיונח על שולחן הכנסת ב-31 באוקטובר, מה יהיה בסעיף התקציבי?

אבשלום וילן: יש שם 90 מיליון?

אבשלום וילן: אני חבר ועדת הכספים ואני רוצה לדעת מה יהיה כתוב בספר התקציב.

יונתן רגב: אישור התקציב אומר שהממשלה מאשרת גג תקציב.

יונתן רגב: אחרי אישור הממשלה ועד הגשת התקציב לכנסת עובדים על החלק שאתה רוצה שאני אענה לך.

יונתן רגב: זה עדיין לא נעשה.

יונתן רגב: שרת החינוך יכולה לומר שבמסגרת גג התקציב היא רוצה שיהיו שם 50 מיליון או 300 מיליון.

יונתן רגב: התשובה לשאלה שלך עדיין לא ידועה.

יונתן רגב: אם היתה התשובה הזאת אפשר היה כבר היום להגיש לכנסת את התקציב, אבל התקציב יונח רק באוקטובר.

יונתן רגב: לכן בשלב זה אין לי תשובה לשאלה שלך.

יונתן רגב: אני יכול לומר לך שגג התקציב – וזה נתון שיש לי – לא הופחת.

מיכאל מלכיאור: יש לנו הכבוד לארח את השחקנית חנה מרון.

מיכאל מלכיאור: בבקשה, גברתי.

חנה מרון: שמעתי שרוצים לסגור את הטלוויזיה החינוכית והזדעזעתי כמו שלא הזדעזעתי מזמן.

חנה מרון: נכון שאני בשטח התיאטרלי וזה אולי ביטוי גדול, אבל זו האמת.

חנה מרון: אני לא מבינה – וגם זה לא לגמרי נכון, אבל זה יפה להגיד - הרבה בתקציבים, אבל בימים אלה שמעתי בטלוויזיה שמדברים על זה שהמדינה צומחת, שיש צמיחה ושיש צמיחה בתקציבים.

חנה מרון: אז אני חושבת שאם יש צמיחה, צריך שהטלוויזיה החינוכית דווקא תצמח במקום שינסו לחסל אותה.

חנה מרון: אני מניחה שמובן שאני פשוט מוחה נגד הרצון הזה לחסל את הטלוויזיה.

חנה מרון: עניין הרייטינג הוא חלק מהמקצוע שלי.

חנה מרון: מניסיוני וגם ממה שאני יודעת שקורה מסביבי, בתוך עמי אני חיה, אפשר בקלות להשיג רייטינג גם בטלוויזיה החינוכית.

חנה מרון: אני ארשה לעצמי לתת דוגמה קטנה, שאולי משעשעת אתכם, אבל "קרובים-קרובים" היה סיטקום שעד היום קיבל את הרייטינג הכי גדול, בוודאי יותר מכל מיני תכניות שרואים היום בטלוויזיה המסחרית.

חנה מרון: אני פונה לאוצר, לממשלה – נשארנו מאוד עניים בענייני שפה, בענייני חינוך, בענייני לימודים, בענייני אמנות ובתרבות.

חנה מרון: אנחנו יורדים ממש לאפס.

חנה מרון: מי שחי ורואה גם טלוויזיה וגם קורא עיתונים וגם יודע מה קורה, יסכים איתי.

חנה מרון: אני מרשה לעצמי לומר שלא כל העם רוצה רק - תסלחו לי על הביטוי - את הזבל הזה שנותנים לנו בטלוויזיה המסחרית.

חנה מרון: זה לא נכון, מכיוון שיש גם שירה, ויש הרבה שמבקשים לשמוע מוסיקה טובה, ויש הרבה שמעוניינים בתכניות שאת חלקם הטלוויזיה החינוכית מאפשרת לנו לראות.

חנה מרון: אני מצטרפת לאלה שמוכנים להילחם על קיום הטלוויזיה החינוכית ואני חושבת שאני מדברת בקולם של הרבה מאוד אנשים בארץ הזאת.

חנה מרון: תנו לנו לעבוד בטלוויזיה החינוכית ואנחנו נביא את הרייטינג.

רן ארז: אדוני היושב-ראש, שאלת מה רוצים במשרד האוצר.

רן ארז: אני לא רוצה לחזור על מה שאמרה גברת ויגוצקי, על כך שהדבר הזה חשוב לציבור עובדי ההוראה ולתלמידים, מה נותנים בטלוויזיה המסחרית בכל מה שקשור לטיפול באלימות וכו'.

רן ארז: אני רוצה לומר לכם מדוע האוצר רוצה לעשות את זה ומדוע הם החליטו שנותנים אפשרות נוספת למשא ומתן.

רן ארז: הסיבה שהם רוצים לעשות את זאת היא לא רק כדי לחסוך את הכסף, אלא כדי למכור את המגרש.

רן ארז: מדובר ב-60 דונם לפחות במקום הכי יקר במדינת ישראל.

רן ארז: אני חושב שהטלוויזיה החינוכית טעתה שלא ידעה להתארגן כמו "מטח" שנמצאים ליד.

רן ארז: "מטח" ידעו להתארגן אחרת ואותם אי אפשר לסגור ולהם אי אפשר לקחת את המגרש.

רן ארז: הם השכילו איך להתארגן כדי לא להיות תלויים בממשלה.

רן ארז: והנה, הטלוויזיה החינוכית היו יותר תמימים, לא התארגנו ועכשיו רוצים לסגור אותם, למכור את המגרשים, כמו את "בית פרומין".

זבולון אורלב: אני מקווה שהוועדה הזאת לא תאפשר למכור את "בית פרומין".

רן ארז: אני רוצה לומר לך שהמציאות עולה על כל דמיון.

רן ארז: מדוע בכל זאת החליטו על משא ומתן עד חודש ינואר?

רן ארז: זה לא כדי שהמשא ומתן הזה יצליח, אלא כדי שיהיה להם שקט תעשייתי עד לאישור התקציב ועד שהמפה הפוליטית תתייצב קצת, אם בכלל.

רן ארז: אני מכיר את השיטה הזאת, גם איתנו זה נעשה.

רן ארז: שבתנו חודשיים ואמרו לנו שננהל משא ומתן עד חודש יולי, אבל בפועל המשא ומתן לא נוהל והיום אין לנו שום דבר.

רן ארז: בעצם האוצר זכה לסגירת שנת לימודים בשקט.

רן ארז: למעשה אלה השיטות להרוויח זמן.

רן ארז: הדרך היא לצמצם אותם, לשחוק אותם עד שלא יוכלו להחזיק מעמד ואז ימכרו את המגרשים.

רן ארז: היום, כאשר יש פיחות גדול בערכים, עם השקעה כל כך נמוכה או חסרה בכלל בשורשים, בערכים, בכל מה שמפריע לנו לאיכות חיים, סגירת הטלוויזיה החינוכית גובלת בפשע ולכן אנחנו מתנגדים לכך.

זבולון אורלב: אני חושב שאין איש חינוך או תרבות שהוא בר-דעת שיכול לתמוך בסגירה, בפגיעה או צמצום של הטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: כל מי שמבין, אפילו מעט, במערכת החינוך, מבין שתהליך החינוך לא נעשה רק באינטראקציה הישירה המתרחשת בתוך הכיתה.

זבולון אורלב: מערכת החינוך היא מערכת הרבה יותר סבוכה.

זבולון אורלב: לטלוויזיה החינוכית יש מרכיב חשוב בתהליך הזה.

זבולון אורלב: מי שרוצה להפקיר את התלמידים, שהחלק הזה ימולא בהפרטה על-ידי טלוויזיה מסחרית, פוגע באופן אנוש במערכת החינוך, כיוון שמה שיכולה להעניק טלוויזיה חינוכית, שיש לה שיקולים חינוכיים, ציבוריים, ולשם כך היא מקבלת תקציב מדינה, לא יכולה לעשות טלוויזיה מסחרית שאיננה נהנית מתמיכת המדינה והיא צריכה ליצור הכנסות מרייטינג ומפרסומת.

זבולון אורלב: זה ההבדל הבסיסי בין טלוויזיה מסחרית לבין טלוויזיה ציבורית.

זבולון אורלב: אם הטלוויזיה החינוכית תתנהג כמו טלוויזיה מסחרית, באמת אין לה הצדקה.

זבולון אורלב: אני חי בתוך עמי, כמו שהשחקנית הדגולה שיושבת כאן, חנה מרון – שכולנו מעריצים אותה על שטרחה להגיע לכאן – מבין שמה שקורה בטלוויזיה החינוכית הוא תהליך חיובי.

זבולון אורלב: לא הכל מושלם, אבל אני חושב שההנהלה הנוכחית עשתה בחמש השנים האחרונות דברים חשובים ותפקיד משרד האוצר והממשלה לעודד את התהליכים, לתת גיבוי לתהליכים האלה.

זבולון אורלב: לכן אני אומר שהמהלך הזה הוא מהלך פסול מיסודו.

זבולון אורלב: אני בכלל כופר בזכות של האוצר להחליט בתוך מערכת החינוך מה חשוב ומה לא חשוב.

זבולון אורלב: היה עולה על דעתכם שהיו מחליטים שהמזכירות הפדגוגית במשרד החינוך זה בזבוז ולכן צריך לסגור את המזכירות הפדגוגית?

זבולון אורלב: אני מקווה שאני לא נותן רעיונות לאוצר.

זבולון אורלב: היה עולה על דעתכם סגור את האגף לתכניות לימודים?

זבולון אורלב: לגיטימי בעיניי שבא האוצר ואומר, שמסיבות גזבריות, שלמדינת ישראל אין כסף ומערכת החינוך צריכה להצטמצם ולקצץ.

זבולון אורלב: במקרה כזה יושבים ומבקשים ממשרד החינוך לתת הצעות איפה לקצץ.

זבולון אורלב: זה לא לגיטימי, אבל לא לגיטימי בעיניי שאנשי אוצר, שאינם אמונים על הנושא וגם אינם נושאים באחריות לתוצאות, יחליטו על כך.

זבולון אורלב: שר האוצר לא ישא באחריות והוא גם לא צריך לתת דין וחשבון לבוחרים הישראלים מדוע מערכת החינוך נראית כך או אחרת.

זבולון אורלב: אני תמה על שרת החינוך שלא עושה כאן מלחמת עולם.

זבולון אורלב: לצערי הבנתי שמלכתחילה היא נתנה את הסכמתה ולאחר מכן היא חזרה בה.

זבולון אורלב: לדעתי ההסכמה שהיא נתנה היתה שגויה מאוד.

זבולון אורלב: ההרגשה שלי היא שהכסף הזה – שנציג האוצר אמר שלא ירד מגג התקציב – משמש ייעוד שהוא מאוד חשוב לשרת החינוך – "אופק חדש" – אבל כמה אפשר למכור עבור התכנית הזאת?

זבולון אורלב: את האגף לחינוך מבוגרים סוגרים ועכשיו רוצים לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: ההחלטה הזאת היא החלטה לא לגיטימית.

זבולון אורלב: אני מכבד מאוד את מזכ"ל ההסתדרות, אני חושב שחשוב מאוד לעמוד על זכויות העובדים, אבל לא זה העניין.

זבולון אורלב: ההידברות צריכה להיות עם מערכת החינוך ולא רק עם אנשי ההסתדרות.

זבולון אורלב: דרך אגב, ההתנהלות הזאת עם מזכ"ל ההסתדרות מזכירה לי – סליחה על הביטוי – התנהלות של מאפיה.

זבולון אורלב: כלומר, מצמידים אקדח לראש ואומרים: יש החלטת ממשלה על סגירה ואם לא תסכים לתנאים האלה והאלה – יורים.

זבולון אורלב: זה מה שעשה נציג האוצר – קודם כל יש לך החלטת ממשלה על הסגירה ועכשיו אתה אומר שאם לא יסכימו להמלצות של דוח האוזר וכד', הטלוויזיה החינוכית תיסגר.

זבולון אורלב: אני חושב שזאת דרך התנהלות פסולה.

זבולון אורלב: יש לי נחמה אחת, שאני מקווה שהיא נחמה: אין להחלטה הזאת שום סיכוי לעבור בכנסת.

זבולון אורלב: אם תפתחו את המגירות של אגף התקציבים תראו שזאת לא הפעם הראשונה שהציעו את זה.

זבולון אורלב: כל פעם האוצר שולף את זה מהמגירות ואני שמח שהכנסת הצליחה לבלום את זה.

זבולון אורלב: אין לזה שום סיכוי ולכן זו הנחמה היחידה שלי.

זבולון אורלב: אני תומך מאוד בדברי היושב-ראש, שכנראה אין ברירה וגם דברים מובנים מאליהם בכל מדינה מתוקנת פה הם צריכים להיות מוסדרים בחקיקה.

זבולון אורלב: אני חושב שצריך לקחת את הצעת החוק של ענבל גבריאלי, רוני בר-און ויצחק הרצוג, לרענן אותה ולהגיש אותה כהצעה של ועדת החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: אני בטוח שהצעת החוק הזאת תעבור ואולי כך האוצר ילמד לקח שיש דברים שלא ייעשו במדינה מתוקנת.

זבולון אורלב: במדינה מתוקנת לא פועלים כך.

זבולון אורלב: דרך אגב, זה לגיטימי לשים את הנושא על סדר היום, אני לא פוסל שיכול להתקיים דיון, אבל לא באופן המאפיונרי הזה שקודם, כגנבים בלילה, בלי דיון ציבורי, מביאים הצעת החלטה.

זבולון אורלב: הציבור לא יודע, הוועדה הזאת לא יודעת, אנחנו לא יודעים מכלום, ממש כמו גנבים בלילה.

זבולון אורלב: דרך אגב, אתם פוגעים אנושות בממשלה, כי זה לא יעבור בכנסת.

זבולון אורלב: אתם גורמים למצב לא טוב, שהממשלה מחליטה ולאחר מכן הכנסת לא מאשרת.

זבולון אורלב: אין דרך קיצור, הרבה בסוף זה ייחשף.

זבולון אורלב: בדרך שאתם פועלים אתם תשיגו את התוצאה ההפוכה.

זבולון אורלב: במקרה הזה אני מבטיח לכם שהתוצאה תהיה הפוכה.

זבולון אורלב: אני מאמין שנצליח להעביר חוק ופעם אחת ולתמיד להוריד את הנושא הזה מסדר היום.

בן כספית: אני פה בשם עצמי ולא בשם הטלוויזיה החינוכית.

בן כספית: אני עיתונאי כבר 22 שנה, 11 שנה מתוכן בטלוויזיה.

בן כספית: הייתי בכל הערוצים, 1, 2 , 10 והחינוכית.

בן כספית: אני בחינוכית מתוך בחירה.

בן כספית: כששומעים את ההרצאה המלומדת של פקיד האוצר, זה מזכיר לי את המרתון של "כוכב נולד" בערוץ 2.

בן כספית: עמית סגל ונדב פרי ציינו הבוקר בגלי צה"ל שמאז ההתקפה על פרל הארבור לא היה כזה אורך של מרתון שידור חי.

בן כספית: בערוץ 10 מתמרקים ברגעים אלה לקראת "הישרדות" עונה שנייה.

בן כספית: על מצבו של הערוץ הראשון כולנו מסתכלים בדאגה רבה, כי הוא אמור להיות ספינת הדגל של השידור הציבורי.

בן כספית: אני לא צריך לספר פה לאף אחד על החשיבות של השידור הציבורי, אבל צריך לציין כמה חשוב שיהיה מקום שבו אפשר לקבל קצת תוכן, קצת עומק.

בן כספית: לא מזמן ראיתי בחורה צעירה בטלוויזיה שאמרה שחורבן בית שני היה ב-1967.

בן כספית: אני מתמצא קצת במבחני כניסה וקבלה לכל מיני קורסים, הנוער שלנו לא יודע כלום, בקושי יודעים שהיה דבר כזה שנקרא "בן גוריון".

בן כספית: אני חולק קצת על דברי המנכ"לית על הרייטינג.

בן כספית: אני עובד בחינוכית כבר מספר שנים מבחירה.

בן כספית: אני שמח שלא מסתכלים בחינוכית על רייטינג.

בן כספית: יש הבדל בין מודעות לרייטינג לבין תלות ברייטינג.

בן כספית: אם תעברו על רשימת התכניות אתם תראו עשרות תכניות שמשאירות משהו אחר ולא רק הרווח מהפרסומות.

בן כספית: המקום היחיד שנותן את הדבר הזה היום הוא הטלוויזיה החינוכית.

בן כספית: כאב לי מאוד לראות את ההופעה המביכה של פקיד האוצר.

בן כספית: לא ידעתי אם לרחם עליו או עלינו או על מי ששלח אותו.

בן כספית: כעיתונאי, אני מתנגד גדול לקיצוץ בתקציב הביטחון, אבל אם צה"ל היה מיישם את כל תכניות הייעול וההעברה, שכבר הרבה שנים אנחנו מפמפמים, היה כסף לכולם.

בן כספית: אז מה, האיש הזה בא ואומר שנסגור את צה"ל?

בן כספית: מישהו מעלה על דעתו לסגור את צה"ל?

בן כספית: לא.

בן כספית: אבל לסגור דבר כמו טלוויזיה חינוכית יש אנשים שמעלים על דעתם.

בן כספית: חבר הכנסת אורלב, שאלת מה היתה העבודה הקודמת של ראש אגף התקציבים.

בן כספית: אני שואל מה תהיה העבודה הבאה שלו.

בן כספית: נשאלה כאן שאלה מה הם רוצים.

בן כספית: לדעתי הם רוצים לחנך את החינוכית.

בן כספית: המהלך הזה הוא בריוני, הוא מבייש אותי ואני מאוד מקווה שהוא לא יעבור.

בן כספית: מיכאל מלכיאור: תודה.

בן כספית: גלילה רון-פדר, חברה בוועדת שטרן, בבקשה.

גלילה רון-פדר-עמית: כסף הוא לא התחום שלי, אבל כסף שלוקחים ממקום אחד יוצא במקום אחר.

גלילה רון-פדר-עמית: כשמטפלים דווקא בשוליים, כמו שהטלוויזיה החינוכית לקחה על עצמה לעשות, אחר כך הרבה פעמים נחסך כסף מהמשטרה, מטיפול בנוער מנותק וכד'.

גלילה רון-פדר-עמית: כל הדברים האלה הם הרבה יותר יקרים מאשר הטלוויזיה החינוכית, מעצם העובדה שהם מקנים לילד שוליים אפשרות להתקדם בלימודים בלי מורה פרטי, כי אין לו כסף, בלי כבלים – כי אין לו כסף.

גלילה רון-פדר-עמית: אותו ילד לא יכול להתחבר לערוץ ההיסטוריה, כי אין בבית כסף.

גלילה רון-פדר-עמית: יש כאלה במדינת ישראל שעדיין לא מחוברים לכבלים או ל"יס", כי פשוט אין להם כסף.

גלילה רון-פדר-עמית: הטלוויזיה החינוכית נכנסת כאן לאיזושהי נישה שיכולה לספק להם משהו אחר.

גלילה רון-פדר-עמית: לכן כסף שלוקחים ממקום אחד יוצא במקום אחר.

גלילה רון-פדר-עמית: הייתי בוועדת שטרן.

גלילה רון-פדר-עמית: השקעתי את מיטב זמני בוועדה הזאת.

גלילה רון-פדר-עמית: אני חייבת לומר שבאתי עם הרבה מאוד ספקות - גם שמעתי מצבי האוזר, שמעתי הרצאות וגם ראיתי במו עיניי דברים - ויצאתי משוכנעת כמעט לגמרי שיכול להיות שיש כמה קלקולים – ואז היו כמה קלקולים והיה צריך לתקנם - אבל המרחק בין לתקן קלקולים לבין לבטל כלי כל כך חשוב וכל כך חינוכי הוא מרחק של שמיים וארץ.

גלילה רון-פדר-עמית: לדוגמה, יש הרבה מאוד מקרב האוכלוסיה הדתית שיש להם כסף להתחבר לכבלים, אבל הם לא רוצים להתחבר לכבלים.

גלילה רון-פדר-עמית: יוצא שהילדים שלהם והקשישים שלהם לא יכולים לצפות בטלוויזיה החינוכית.

גלילה רון-פדר-עמית: צריך לזכור שהטלוויזיה החינוכית אינה עוסקת רק בילדים, יש הרבה תכניות לקשישים שיושבים בבית, חיים על קצבת ביטוח לאומי, ומה שיש להם זה קצת את הערוץ הזה שנותן להם קונצרטים, נותן להם תוכן, נותן להם ידע.

גלילה רון-פדר-עמית: לכן אני מרגישה שאפילו קצת מזלזלים בי, שכן ישבתי כל כך הרבה זמן בוועדה - - -

זבולון אורלב: ישב אתכם גם איש אגף התקציבים.

זבולון אורלב: האם היתה הסכמה שלו להמלצות הוועדה?

גלילה רון-פדר-עמית: היתה הסכמה להמלצות.

גלילה רון-פדר-עמית: גם בישיבה זו שמעתי שצריך לעשות תיקונים.

גלילה רון-פדר-עמית: אנחנו דיברנו על תיקונים ושמעתי שאכן ביצעו את רוב התיקונים.

גלילה רון-פדר-עמית: אז בשביל מה ישבנו?

גלילה רון-פדר-עמית: המלצנו על תיקונים וביצעו את רובם, אז אפשר לומר שיש עוד תיקונים מסוימים שצריך לעשות, שלא השלימו את הכל, אבל להתחיל שוב הכל מחדש?

גלילה רון-פדר-עמית: אז שוב ישבו וישבו ובעוד חמש שנים זה יהיה אותו הדבר.

אבשלום וילן: אני אדבר בקצרה ואולי אהיה בוטה.

אבשלום וילן: אני חושב שיש משהו מעוות בכל השיטה.

אבשלום וילן: עם כל הכבוד לבחורינו המצוינים באגף התקציבים, מה אתם מבינים באמת בשיטה בתוך משרד החינוך, מה חשוב ומה לא חשוב?

אבשלום וילן: פעם ראשונה אני שומע מאיש אגף התקציבים שמסרב להגיד לי כמה יופיע בשורת התקציב.

אבשלום וילן: אני כבר עשר שנים פה ואני יודע שעל המחשב שלכם מופיע בדיוק הפירוט בסעיפים השונים.

אבשלום וילן: אז אל תמכור לי פתאום את הסיפור החדש שתדעו מה שורת התקציב רק כשתניחו את ספר התקציב על שולחן הכנסת.

אבשלום וילן: הלכתם לתרגיל – שחבר הכנסת אורלב אמר שהוא תרגיל המזכיר מאפיה – אבל זו לא הפעם הראשונה וכנראה גם לא האחרונה שדברים כאלה נעשים.

אבשלום וילן: הם בעצם אומרים: גברת ויגוצקי, אם לא תסכימי להתקפל לפי התכתיב שאנחנו נסגור בשקט עם עופר עיני לגבי תנאי פרישה וכו', אנחנו לא ניתן לך 90 מיליון.

אבשלום וילן: יכול להיות שתסכימי לחלק ואז תקבלי משהו.

אבשלום וילן: יהיה פה איזשהו משא ומתן עד ה-31 בדצמבר אשר בסופו של דבר הם יביאו את הטלוויזיה החינוכית לאן שהם רוצים.

אבשלום וילן: שיא האבסורד פה הוא שנציג האוצר אומר שאם מורידים אחד, שרת החינוך תחליט על העדיפויות בתוך ה-99.

אבשלום וילן: כל השיטה במדינת ישראל דפוקה, כי האוצר לא בא למשרדים ואומר שהוא החליט על סדר גודל ושכל משרד יגיד במה הוא מוכן להוריד.

אבשלום וילן: אתם, אנשי אגף התקציבים, מחליטים למדינת ישראל, לנבחרי הציבור שלה, מה יקוצץ ומה לא יקוצץ.

אבשלום וילן: בדרך כלל הממשלה עושה מחלוקת פוליטית ומצביעה על כל חוק ההסדרים מבלי שהם באמת קראו, מבלי שנערך דיון אמיתי.

אבשלום וילן: זה אבסורד שזועק לשמים.

אבשלום וילן: אין שום מדינה מערבית שכך זה מתנהל.

אבשלום וילן: קראתי את כל החומרים ואת כל העבודות, השיא היה שב-2003 העבירו שינויים בפנסיה.

אבשלום וילן: בפריז צעדו מיליון איש נגד העלאת גיל הפרישה.

אבשלום וילן: התווכחו על כך במשך שנה, אבל אתם העברתם את אותה החלטה בשש בבוקר, בדיון אחד, ורק לאחר מכן התחלתם לבדוק את ההשלכות של זה.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: כי הראייה שלכם – ואין לי טענות – חייבת להיות גזברית, אבל מעל זה חייבת להיות ראייה ממלכתית.

אבשלום וילן: אין עסק אחד שיתנו לגזבר לנהל אותו והוא יחזיק מעמד.

אבשלום וילן: אין דבר כזה.

אבשלום וילן: לכן יש מנהל מפעל, לכן יש מי שרואה את הטווח הארוך ומסתכל והגזבר מאזן את ה-cash flow .

אבשלום וילן: בשם תזרים המזומנים אתם משנים את התפיסות של מדינת ישראל וחולשת המערכת הפוליטית מאפשרת לכם את זה.

אבשלום וילן: חברי הכנסת אמרו כאן שאין שום סיכוי שבעולם שוועדת החינוך תסכים לזה.

אבשלום וילן: במסגרת חוק ההסדרים הנושא הזה יגיעו בסופו של דבר לוועדת החינוך.

אבשלום וילן: אין ועדת חינוך אחת שתאשר את האבסורד הזה.

אבשלום וילן: זה לא יקרה.

אבשלום וילן: לא במקרה אמרתי לחבר הכנסת מלכיאור, שכבר יש לו רקורד מוכח, את מה שאמרתי.

אבשלום וילן: הוא כבר עמד יותר מפעם אחת מולכם, מול האוצר, ושינה אבסורדים שלכם בשנתיים-שלוש האחרונות.

אבשלום וילן: מדוע?

אבשלום וילן: כי הוא מייצג את התפיסה של השכל הישר.

אבשלום וילן: לאחר מה שנאמר כאן לגבי חשיבות הטלוויזיה החינוכית, לגבי החשיבות של לא רק רייטינג, אלא איזה תכנים אפשר להביא גם אל תוך כיתות הלימוד, אל המסך, אז עם כל הכבוד, זה קצת קטן עליכם.

אבשלום וילן: אנחנו, כנבחרי ציבור, צריכים לעשות את השיקול הכולל.

אבשלום וילן: בשיקול הכולל אין שום סיכוי שנעביר את זה.

אבשלום וילן: כשיש ממשלה שהיא בבעיה, עם 64 חברי כנסת, אתם באמת חושבים שניתן להעביר את זה?

אבשלום וילן: אני לא מעלה על דעתי ש-19 חברי מפלגת העבודה, שלא פעם ולא פעמיים צריכים לחטוף נבוט בראש, יצביעו בעד הסעיף הזה בחוק ההסדרים, כאשר גם שרת החינוך וגם יושב-ראש הוועדה יושבים על השיברים.

אבשלום וילן: אני חושב שעל האוצר ללכת ולעשות שיעורי בית.

אבשלום וילן: כבודו של עופר עיני במקומו מונח, אבל כל מה שקרה בישיבת הממשלה ביום ראשון הוא בלתי תקין בעליל.

אבשלום וילן: בקריאת ביניים במהלך הישיבה אמרתי מה היו הסיבות האמיתיות למעמד המיוחד שהוא קיבל שם, אבל זו שערוריה ציבורית.

אבשלום וילן: הכל נפרץ, אז גם זה נפרץ.

אבשלום וילן: שמעתי שגם באזכרה לחללים הבדואים גם כן הכניסו פוליטיקה, אז לא פלא שזה נכנס גם כאן.

אבשלום וילן: אני חושב שהאוצר צריך לשבת ברצינות עם הנהלת הטלוויזיה החינוכית ולהגיע איתם להסכם אם זה לפי דוח האוזר או לפי דוח שטרן – מה צעדי ההתייעלות, כמה עובדים יצטרכו לעזוב וכו'.

אבשלום וילן: אני שואל שוב את נציג האוצר כמה תוכל המדינה לתת בטווח הארוך לטלוויזיה החינוכית ומה המקורות החיצוניים שעומדים לרשותה.

אבשלום וילן: זו יכולה להיות התייחסות רצינית, כי מה שקורה פה הוא בזאר, זה מאפיה, זה הורדת ידיים כל כך שקופה, כל כך מגוחכת, מה גם שזה לא ענייני, כי אתם יודעים מצוין שלא רק שנוציא את העז הזאת, אלא נשחט אותה לחתיכות.

אבשלום וילן: זה לא יהיה רק עם היושב-ראש הזה, אלא גם עם כל יושב-ראש עתידי שלא ירצה למעול בתפקידו.

אבשלום וילן: אז חבל על כל הביטויים ועל צחצוח החרבות הזה.

אבשלום וילן: תרדו בשקט מהעץ ותתחילו לדבר לעניין.

אברהם זוכמן: אני מנהל אגף המפמ"רים - המפקחים המרכזים - במשרד החינוך.

אברהם זוכמן: כשידידי שמואל אבואב כיהן כמנכ"ל, ישבנו יחד עם מנכ"לית הטלוויזיה החינוכית והתחלנו בעבודה שוטפת על כל המקצועות, בפעולות למען ילדי ישראל.

אברהם זוכמן: דרך אגב, חלק מהמפמ"רים ניסו לפעול באמצעות טלוויזיה מסחרית – לא אומר כאן איזה – אבל הטלוויזיה המסחרית לא הסכימה לקבל אותנו לדברים שקשורים לתכניות לימודים במערכת החינוך.

אברהם זוכמן: לא נראה לי נכון שלא יהיה איזשהו כלי למערכת החינוך שבאמצעותו אפשר להגיע לכל ילדי ישראל.

מיכאל מלכיאור: מה עמדת משרד החינוך?

אברהם זוכמן: אני לא יכול לומר לך מה עמדת השרה, אבל אני חושב שהשרה אמרה את דברה בישיבת הממשלה, כפי ששמענו מנציג אגף התקציבים.

מיכאל מלכיאור: מר יעקב מנדל, יושב-ראש ארגון אמני ישראל, בבקשה.

יעקב מנדל: אני מודה לאדוני.

יעקב מנדל: באתי לפה עם מספר חברים אמנים, אבל לצערי לא ידענו שאסור לבוא בג'ינס והם לא הורשו להיכנס.

יעקב מנדל: לשמחתי שומר הכנסת מידותיו היו טובות, תרתי משמע, והוא נתן לי את מכנסיו.

יעקב מנדל: בטלוויזיה המסחרית אין מקום לאמנים.

יעקב מנדל: האמנים כבר לא נראים על המסך, מה שרואים זה לרוץ בגדול, לרוץ בקטן, ועכשיו יש גם פרסומות אם השמנה תתפשט או לא תתפשט.

יעקב מנדל: המקום הציבורי היחידי שאנחנו יכולים להופיע בו זה בשידור הציבורי ושם אין לנו מקום.

יעקב מנדל: הטלוויזיה הציבורית יצרה גיבורי תרבות כמו קושניר, בראבא ואחרים, והיום אין להם איפה להופיע.

יעקב מנדל: אם תסגרו עוד מקום אחד כזה, שזה השידור הציבורי, אין לנו איפה להופיע.

יעקב מנדל: אם תפתחו את המסך, לא תראו את כל האמנים שלי במקום המסחרי, כי זה לא מביא רייטינג, המילה "תרבות" זרה שם.

יעקב מנדל: בשם אמני ישראל אני אומר שאם לא תתנו לנו מקום להופיע, לא יהיו לכם אמנים.

יעקב מנדל: מדינה בלי אמנים לא שווה שום דבר.

יעקב מנדל: אני פונה בנרגשות יתר אל הוועדה החשובה הזאת ואומר: אנא חוקקו כבר חוק, מספיק עם הליצנות המטורפת הזאת.

יעקב מנדל: בכל שנה אנחנו נאלצים לצאת עם ארונות מתים כדי להגן על התרבות.

יעקב מנדל: זו פשוט בושה וכלימה.

יעקב מנדל: אנחנו האמנים נעשה כל מה שתרצו מאיתנו, נהיה חיילים טובים שלכם, נתייצב בכל מקום שתקראו לנו, אבל אנא תעבירו את החוק הזה.

יעקב מנדל: די, מספיק.

אורן משה: אני מבקש להתייחס לדבריו של חבר הכנסת אורלב.

אורן משה: באשר לדרך העברת ההחלטות – טיוטת ההחלטה שעלתה אתמול לדיון הועברה לטלוויזיה החינוכית כבר לפני שלושה שבועות.

אורן משה: גם המנכ"לית בעצמה אמרה שבחודשיים האחרונים היא מקיימת דיונים בהקשר הזה מול האגף ומול גורמים נוספים, כך שאין כאן משהו שנעשה בגניבה.

אורן משה: הכל נעשה בצורה שגרתית, מקובלת ושקופה.

אורן משה: באשר להליך התקצוב - אין טעם להתווכח.

אורן משה: אני באופן אישי מוכן להראות לכל חבר כנסת שחושב שישנן כבר היום תקנות תקציביות מוכנות, עם מספר ליד כל פעילות, שזה לא המצב.

אורן משה: מי שרוצה יכול לבוא ואני אראה לו את מערכת התקציב ואני אשקיע זמן כדי להסביר לו את התהליך.

מיכאל מלכיאור: לא הבנתי את ההערה הזאת.

אורן משה: חבר הכנסת וילן רמז שלא נאמרו פה דברי אמת כשהוסבר שביום ראשון אושרו גגות התקציב של המשרדים ושכרגע אין יכולת לשים את האצבע על תקציב הטלוויזיה החינוכית לשנת 2009.

אורן משה: אני חוזר על מה שנאמר ואומר שנכון להיום אין תקציב לטלוויזיה החינוכית, כמו שאין תקציב ליחידת המפמ"רים במשרד החינוך או אפילו ליחידות מסוימות במשרד הביטחון או במשרד התקשורת שאותו אני מתקצב.

אורן משה: יש גג לתקציב המשרד וזה כל מה שיש בשלב הזה של תהליך התקצוב.

אורן משה: לגופם של דברים - דובר פה רבות על השידור הציבורי.

אורן משה: אגף התקציבים תומך בשידור הציבורי ולכן זו הסיבה שבשנה האחרונה אני משקיע חלק גדול מהזמן שלי כרפרנט תקשורת במשא ומתן עם רשות השידור, עשרת ארגוני העובדים, הנהלת השידור וכן דיונים בתוך משרד האוצר וכו'.

אורן משה: הכל במטרה לקיים שידור ציבורי מוצדק שייתן תמורה לאגרה ושיצדיק את הקיום של המערכת הזאת שנקראת "רשות השידור".

אורן משה: הטלוויזיה החינוכית אינה תחליף לשידור הציבורי, היא יחידה ממשלתית שהייעודים שלה, לי באופן אישי, אינם מוגדרים, כי הם לא כתובים בשום נייר רשמי.

אורן משה: אף פעם לא ראיתי למה יש טלוויזיה חינוכית.

אורן משה: דרך אגב, בחוק היא מופיעה כטלוויזיה לימודית.

אורן משה: אני סיימתי את מערכת החינוך ב-1997 ומימי לא ראיתי תכנית בטלוויזיה הלימודית, כך שזה גם לא מסביר למה אנשים היום לא יודעים לדבר או לא יודעים היסטוריה.

אורן משה: הטלוויזיה החינוכית היתה תמיד.

קריאה: זו הסיבה שאגף התקציבים לא רואה תכניות של הטלוויזיה החינוכית.

אורן משה: אדוני, אני מוכן להתמודד איתך בכל נושא, בהיסטוריה, במתמטיקה ובכל מקצוע מעשרת המקצועות שהמנכ"ל מנה קודם ולהוכיח לך עם איזה בן אדם אתה מדבר.

קריאה: אתה צופה ב"זהו זה"?

אורן משה: "זהו זה" אינה תכנית לימודית, היא לא חלק מתכנית הלימודים של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: סליחה, מותר לו לא לראות את התכניות האלה.

אורן משה: אני מדבר בתור בוגר מערכת החינוך.

מיכאל מלכיאור: הבעיה היא שאתם מגבשים את העמדה המקצועית של הממשלה.

זבולון אורלב: אורן משה, אתה מבין את השגיאה שעשית?

זבולון אורלב: אתה, כרפרנט תקשורת, אומר שכשהיית תלמיד לא ראית מעולם תכנית בטלוויזיה הלימודית ולכן אתה בעצם אומר שאתה מצטרף לדעה שהטלוויזיה החינוכית מיותרת.

אורן משה: לכל היותר השגיאה שלי היא שגיאת ניסוח.

אורן משה: מימיי המורים שלי לא שלחו אותי לראות טלוויזיה חינוכית כחלק מתכנית הלימודים.

זבולון אורלב: הוא אשר אמרתי.

זבולון אורלב: זה חלק מגיבוש העמדה שלך וזה לא תפקידך.

זבולון אורלב: אתה לא ממונה ואתה לא מוסמך לשקול את השיקול המקצועי אם צריך או לא צריך ומה תרומת הטלוויזיה החינוכית.

אורן משה: אני מסכים איתך, אני רק אומר מה נעשה עד כה במסגרת הטלוויזיה החינוכית.

אורן משה: התשובה היא שזה לא נעשה, היא לא קידמה את מערכת החינוך הפורמלית.

אורן משה: אני לא צרכן גדול של טלוויזיה וטלוויזיה חינוכית, אבל בסיור שעשיתי בטלוויזיה החינוכית, ובחודשים האחרונים גם התעניינתי, לא זיהיתי שהטלוויזיה החינוכית יודעת להציע תכנים נבדלים מהותית מתכנים שמשודרים בגופי שידור אחרים.

יפה ויגוצקי: אני פשוט לא מאמינה.

יפה ויגוצקי: מתי עשית סיור בטלוויזיה הלימודית?

אורן משה: לפני שנה.

זבולון אורלב: כשאני אומר שאין דיון ציבורי, זה משום שחוק ההסדרים זה גנבים בלילה.

זבולון אורלב: מדוע אינכם מניחים הצעת חוק ממשלתית ראויה שתבוא לדיון ציבורי, תעבור את כל הקריאות וכו'?

זבולון אורלב: מדוע זה צריך להיות בחוק ההסדרים?

זבולון אורלב: חוק ההסדרים זה גנבים בלילה.

יפה ויגוצקי: ביום חמישי בשעה שמונה וחצי בלילה קיבלתי טלפון מיוני רגב על כך שהוא רוצה לשלוח לי העתק מחוק ההסדרים.

יפה ויגוצקי: מתי היה דיון על כך עם הטלוויזיה החינוכית?

יפה ויגוצקי: מאז שהם כתבו את הסעיפים האלה בחוק ההסדרים לא התקיים שום דיון.

אורן משה: גברתי, את אמרת שבאת לדיון במשרד האוצר.

אורן משה: אמרת את זה גם בוועדת הכלכלה.

אורן משה: המקום של השידור הציבורי במדינת ישראל הוא ברשות השידור.

אורן משה: אנחנו עובדים ומוכנים גם להשתתף מימונית בכל מה שדרוש כדי להציל ולקיים את רשות השידור.

אורן משה: הטלוויזיה החינוכית לא מחליפה את רשות השידור ואני חושב שדה-פקטו – ואפשר להתווכח איתי על הניסוח – הטלוויזיה החינוכית היום לא מחנכת, לא מלמדת, ילדים לא לומדים מתמטיקה עם הטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: תביאו הצעת חוק, לא בחוק ההסדרים.

יוסף שגל: אדוני היושב-ראש, קשה לי להסיק מסקנות, כי הכל ברור.

יוסף שגל: חשוב לי לומר רק דבר אחד: כעולה חדש שעלה בשנת 1990 וגם כאיש טלוויזיה עם ניסיון של 30 שנה, אני רוצה לומר לכם תודה.

יוסף שגל: למה?

יוסף שגל: כי למדתי את ההיסטוריה של מדינת ישראל, על התרבות והחינוך רק ברגע שראיתי את הטלוויזיה החינוכית.

יוסף שגל: כך היה במשך 15 שנה.

אורן משה: תן לי שם של תכנית.

מיכאל מלכיאור: מה, הוא בחקירה שלך?

מיכאל מלכיאור: יושב כאן חבר כנסת ומספר על חוויותיו כעולה חדש והוא צריך לעמוד בחקירה נגדית שלך?

יוסף שגל: אני מקווה מאוד שיושב ראש ועדת החינוך לא ייתן אפילו צ'אנס אחד לסגור את הערוץ.

אבינועם דמארי: כאיש הטלוויזיה החינוכית מצער אותי שרוב האנשים פה לא רואים את הטלוויזיה החינוכית.

מיכאל מלכיאור: איך אתה יודע שרוב האנשים לא רואים את הטלוויזיה החינוכית?

מיכאל מלכיאור: אגף התקציבים לא רואה.

אבינועם דמארי: יכול להיות.

אבינועם דמארי: אני רוצה להסביר משהו שקרה בטלוויזיה החינוכית בשלוש השנים האחרונות - הטלוויזיה החינוכית פועלת בצמידות למשרד החינוך עם תכניות שלא נעשות באף ערוץ.

אבינועם דמארי: אני מדבר על תכניות בנושאי ציונות, עברית, מתמטיקה לבגרות, פילוסופיה לילדים.

אבינועם דמארי: אני רוצה לראות ערוץ אחר בישראל שעושה תכניות שמאפשרות לילדים בני חמש עד שבע לדבר על כל נושא שבעולם ולא תוך תחרות, פרסים, כסף וכו'.

אבינועם דמארי: אנחנו טלוויזיה איכותית.

אבינועם דמארי: בשלוש השנים האחרונות עשינו עשרות סדרות שבאמצעותן קיבלנו את הקהל שלנו בחזרה.

אבינועם דמארי: אתם זוכרים רק את "פרפר נחמד" ו"זהו זה", אבל יש טלוויזיה לימודית חדשה.

מיכאל מלכיאור: סמנכ"ל המשרד לענייני גמלאים, בבקשה.

 יעקב עמר: גם אנחנו מכירים את הפלטפורמה של הטלוויזיה החינוכית כפלטפורמה לרמת החינוך וההסברה וגם לתרבות הפנאי של הזקנה.

 יעקב עמר: עשינו איזושהי תכנית ראשונית, בסיסית, והקצבנו לטובת זה 8 מיליון שקלים לשנה.

 יעקב עמר: אנחנו מתכוונים לרכוש רצועה שתגדיר כל יום או פעמיים בשבוע – בהתאם לתקציב הזה – פאנלים לנושא של זקנה, תרבות לזקנים.

 יעקב עמר: צריך לזכור שאלה השעות שהזקנים צופים בטלוויזיה, שכן הם לא צופים בשתים-עשרה בלילה או בארבע לפנות בוקר.

 יעקב עמר: סוג אוכלוסיה זה צופה בטלוויזיה בשעות הבוקר המוקדמות והלאה.

דורון אבני: הטלוויזיה הלימודית היא זכיינית של הרשות השנייה, היא משדרת 8.5% מזמן השידור בערוץ 2.

דורון אבני: העמדה של הרשות השנייה היא שמהלך כל כך חשוב לא יכול להיעשות במסגרת חוק ההסדרים.

דורון אבני: צריך לזכור שיש כמה מהלכים חקיקתיים ברקע ורק לאחרונה קודמה הצעת חוק שתכליתה להעלות את הטלוויזיה הלימודית על מערך השידור החופשי, השידור הדיגטלי, שהרשות השנייה מקימה בימים אלה.

דורון אבני: הקמת המערך תושלם בראשית שנת 2009.

דורון אבני: הכוונה היתה להעלות את הטלוויזיה הלימודית על המערך הזה כך שאפשר יהיה לקלוט אותו בחינם בכל בית בישראל ולהוציא את זה מערוץ 2.

דורון אבני: לטלוויזיה הלימודית יש פעילות חשובה במסגרת השידורים שלנו.

דורון אבני: נכון שהיא צריכה למקד את שידוריה בנושאים החינוכיים ולצורך זה לאחרונה חידדה מועצת הרשות השנייה את הזיכיון שניתן לה ואת הנושאים שבהם היא תעסוק.

דורון אבני: במאמר מוסגר, מדברי כמה מהדוברים כאן עלה שהטלוויזיה המסחרית הופכת לשק חבטות מאוד נוח.

דורון אבני: הזכירו כאן את התכנית "כוכב נולד" – אני חושב שזו תכנית שעשתה רבות לקידום הזמר העברי, אולי יותר מכל תכנית אחרת.

מיכאל מלכיאור: ואני אזכיר את הדיון שהיה לנו כאן על התכנית "הפוליגרף".

דורון אבני: העמדה של הרשות השנייה בנושא "הפוליגרף" היתה ברורה וזהה לדעה של יושב ראש הוועדה.

דורון אבני: לסיכום, אנחנו חושבים שלא זה המקום – לא במסגרת חוק ההסדרים - לדון בעתיד הטלוויזיה החינוכית.

דורון אבני: יש מקום לדיון מעמיק בעתידה של הטלוויזיה הלימודית, אבל לא כאן.

רונן ברגמן: בשלוש השנים האחרונות אני שותף להגשת התכנית "ערב חדש".

רונן ברגמן: התכנית הזאת משודרת מאז 1982 ועשתה שינוי גדול בתפיסת שעות השידור וצורת השידור.

רונן ברגמן: שמעתי את כל מה שנאמר ועדיין לא הבנתי מה המוטיבציה הגדולה שהתעוררה פתאום באוצר.

רונן ברגמן: לו זה לא היה מעלה מבחינתי חשש לניגוד עניינים, הייתי אומר שאולי צריך היה לערוך תחקיר לגבי המוטיבציה האדירה הזאת שפתאום קפצה על האוצר.

רונן ברגמן: יכול להיות ש"ערב חדש", אולי כדוגמה אחת, הפריעה למישהו בשלטון באופן שבו היא מסקרת את מה שקורה באקטואליה במדינת ישראל, באופן חסר פניות, ללא מורא וללא משוא פנים.

רונן ברגמן: בכל אופן, למוטיבציה הזאת אין הסבר, אלא במניעים שאינם רלוונטיים.

רונן ברגמן: צריך לבדוק גם את הנושא הזה.

רונן ברגמן: מעבר לזה, לא שמענו כאן אף אלטרנטיבה.

רונן ברגמן: דיבר כאן איש משרד האוצר, שהציע את עצמו לתחרות טריוויה עם האנשים שנמצאים כאן, אבל יכול להיות שבגלל שהוא תופס את עצמו ככזה איש אשכולות הוא גם רואה את עצמו כאיש חינוך וכמי שיכול להחליט מה מחנך, מה לא חינך, מה סייע לחינוך במדינת ישראל.

רונן ברגמן: אני חושב שיש משרד חינוך, שישאלו את נציגי משרד החינוך אם הטלוויזיה החינוכית תרמה או לא לדברים הללו.

רונן ברגמן: אין זה תפקידו של משרד האוצר.

רונן ברגמן: אני עסוק באיזשהו פרויקט עם אנשי NPR, הרדיו הציבורי בארצות הברית, ו-PBS, הטלוויזיה הציבורית בארצות הברית.

רונן ברגמן: סיפרתי להם על הישיבה הזאת שאני אמור להשתתף בה והם אמרו: השתגעתם.

רונן ברגמן: מה זה צריך להיות?

רונן ברגמן: ממתי סוגרים?

רונן ברגמן: בארצות הברית אנחנו הולכים לכיוון של יתר שידור ציבורי, בניסיון לתת אלטרנטיבה אמיתית לשידור המסחרי, שכבודו במקומו מונח.

רונן ברגמן: אנחנו מנסים לייצר להם אלטרנטיבה, ואתם הולכים וסוגרים את האלטרנטיבה הזאת?

רונן ברגמן: אנשי משרד האוצר נדבקים לזה שאין הגדרה רשמית.

רונן ברגמן: אז תיצרו את ההגדרות הרשמיות, תגדירו בדיוק מה מטרות הטלוויזיה החינוכית.

רונן ברגמן: בכל מקרה, לצד הרצון לסגירה לא שמענו מי יכול בסופו של דבר להיכנס לחלל הזה.

רונן ברגמן: אין דין שידור חסר פניות, ללא מורא וללא משוא פנים, שאין מעליו מורא של כסף, זכיינים, הקופירייטר ומחזיק התיק במשרד פרסום מסוים, כדין שידור ציבורי.

רונן ברגמן: זה לעולם לא יהיה אותו דבר.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש לסכם.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהדברים מאוד ברורים.

מיכאל מלכיאור: שמענו מכל כך הרבה כיוונים שונים את החשיבות של הטלוויזיה החינוכית ולכן אני רוצה להציע לעמיתיי חברי הכנסת החלטה כדלהלן: ועדת החינוך והתרבות של הכנסת שוללת מכל וכל את החלטת הממשלה מיום ראשון במסגרת חוק ההסדרים לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חושבים שיש ערך חינוכי עליון, תרבותי, דמוקרטי, למדינת ישראל שיתקיים בה שירות ציבורי כמו הטלוויזיה הציבורית בכלל והטלוויזיה החינוכית בפרט.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לקבל את החלטת הממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אני אומר בסוגריים, שהיום כל ההחלטות המקצועיות מתקבלות באגף התקציבים ולא במשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: כך זה גם במשרד התרבות ובנושאים רבים אחרים.

מיכאל מלכיאור: היום פורסם שאחת ההחלטות בחוק ההסדרים מדברת על ביטול האבטחה בבתי-הספר.

מיכאל מלכיאור: אם זה משום שאין יותר בעיות אלימות, סמים וטרור במדינת ישראל, זה היה סביר.

מיכאל מלכיאור: אבל לא, זה בא בגלל דרישה של אגף התקציבים ובלי קשר לעמדות מקצועיות כאלה או אחרות.

מיכאל מלכיאור: כאמור, אנחנו שוללים ופוסלים את ההחלטה הזאת של הממשלה.

מיכאל מלכיאור: הוועדה תיזום, בשיתוף כל חברי הוועדה, חקיקה שתבטיח ותעגן את המקום של השירות הציבורי החשוב הזה, את הטלוויזיה החינוכית, פעם אחת ולתמיד.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לטלטל כל שנה את העובדים, את הציבור, את החינוך, את משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לעשות צחוק מכולנו.

מיכאל מלכיאור: גם אם כל שנה זה לא עובר, אי אפשר לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: צריך לייצב את המערכת, דבר שאפשרי רק בחקיקה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נכניס לחקיקה את ההמלצות של ועדת שטרן שמקובלות עלינו.

מיכאל מלכיאור: אני סמוך ובטוח ששר האוצר יתמוך בחקיקה החשובה הזאת, מאחר שהוא בין היוזמים של החקיקה בכנסת הקודמת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נעביר את החקיקה הזאת במהירות הבזק עם פתיחת מושב הכנסת.

מיכאל מלכיאור: זו חובתנו.

מיכאל מלכיאור: הכנסת לא תאפשר שום יוזמה בכיוון היוזמות הללו של חוק ההסדרים לסגירת הטלוויזיה החינוכית.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהדברים שאמרתי ברורים מספיק.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם שהגעתם לישיבה ואני מתנצל בפני אלה שלא דיברו.

מיכאל מלכיאור: אני מודה על דברים מאוד-מאוד חשובים שנאמרו בישיבה זו.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.