ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 638, 2008-08-11 12:30

מנחם בן-ששון: שלום, אני פותח את הישיבה.

מנחם בן-ששון: על סדר-היום תקנות סדר הדין האזרחי (תיקון מס' 3).

מנחם בן-ששון: אנחנו עוסקים בענייני חטיפה של ילדים.

מנחם בן-ששון: נדון בבקשות לתיקון שתכליתן לייעל את המנגנון של מסירת הנחטפים אל מערכת הדין.

מנחם בן-ששון: התקנות הללו לא עוסקות במהות של הסכסוך אלא בעצם החטיפה, ולכן המסגרת היא מסגרת מעטפת.

מנחם בן-ששון: אדוני היועץ המשפטי, מצאת את פסק הדין הזה, עם בלגיה?

מנחם בן-ששון: איך נקרא המקרה?

אדווין פרידמן: זה פסק דין שלי, אני מייצג את האבא.

מנחם בן-ששון: אני מבין שאין כאן שאלות של מהות אלא שאלות פרוצדוראליות.

אדווין פרידמן: אחת הסיבות שהתיק הזה נמשך 18 חודשים וניתנו שמונה פסקי דין – דבר שהוא מאוד חריג בהליך על-פי אמנת האג – נובעת, לדעתי, מפרשנות לא נכונה של תפקידו של בית המשפט, במיוחד כשיש כבר פסק דין חלוט של מדינה אחרת שחתומה על האמנה, שכבר דן בכל הנושאים של המשמורת ונערך אבחון פסיכולוגי.

אדווין פרידמן: בתי המשפט בארץ, למרות התקנות ולמרות ההוראות המפורשות של החוק, נוטים להיכנס לעומק הסכסוך ודנים בנושאים ששמורים לבית המשפט במדינה המבקשת.

אדווין פרידמן: לכן, בפסק הדין הספציפי הזה, למרות חוות דעת מאוד מנומקת של בית המשפט בבלגיה, ניתנו שלוש חוות דעת נוספות בארץ, של פסיכולוגים שמונו על-ידי בתי המשפט.

אדווין פרידמן: חשבתי איך אפשר למנוע את הדבר הזה.

אדווין פרידמן: כבוד השופטת פוקצ'יה כתבה בחוות הדעת בהחלטה האחרונה של בית המשפט העליון שיש לשים לב לכך שבתי המשפט לא ייכנסו ביוזמתם לשאלות שאין צורך לדון בהן בהליכים על-פי אמנת האג.

אדווין פרידמן: פסק הדין הזה הוא דוגמה טובה מאוד למה, למרות התקנות, הנושאים האלה הופכים להיות תיקי משמורת.

אדווין פרידמן: תיק משמורת רגיל אפשר לסיים ב-18 חודשים.

מנחם בן-ששון: עורך הדין פרידמן, סעיף 13 וסעיף 20 לאמנה בכל זאת נותנים שיקול דעת.

מנחם בן-ששון: במקרה הזה, אני מניח שלפי סעיף 20, לכאורה לפחות, אפשר לפתוח פתח.

אדווין פרידמן: סעיף 20 לא בשימוש בכלל, הסעיף הבעייתי הוא 13ב.

מנחם בן-ששון: עקרונות היסוד של מדינת ישראל כמדינה יהודית, זו לא יכולה להיות טענה להשאיר ילד חטוף במדינת ישראל, כי הוא יכול להמשיך לקבל חינוך יהודי?

אדווין פרידמן: לא, זה בדיוק העניין.

אדווין פרידמן: יש 80 מדינות שחתומות על האמנה, לכל אחת יש את התרבות שלה והחינוך המיוחד שלה.

אדווין פרידמן: אם כל אחד יגיד שחשוב שהוא יתחנך עם המסורת שלנו, זה תירוץ לא להחזיר אותו לישראל או להיפך.

אדווין פרידמן: לכן, זה מאוד בעייתי, וזה מה שבית המשפט התחיל לעשות פה ואני חושב שזה מאוד מסוכן.

אדווין פרידמן: להכניס אלמנטים של לאום ודת בתוך אמנת האג – זה פוגע.

אדווין פרידמן: אם אפשר לצמצם את הבדיקה, במיוחד כשיש פסק דין חלוט במדינה אחרת – זה יבורך.

מנחם בן-ששון: אני לא בטוח שאפשר לעשות את זה באמצעות התקנות, אבל בואו נראה.

אדווין פרידמן: גם אני לא בטוח.

פרץ סגל: הילד הוחזר בסופו של דבר?

אדווין פרידמן: לא, הוא הוסתר על-ידי האם.

אדווין פרידמן: האם נמצאת יותר מחודש במעצר בארץ, ואנחנו לא יודעים איפה הילד נמצא.

אדווין פרידמן: יכול להיות שיש מקום בתקנות לדאוג לכך שאם הילד הובא לבית המשפט או לפקיד הסעד, אז שיצולם.

אדווין פרידמן: אני אומר את זה כי במקרה של פסק הדין הבלגי המשטרה לא יודעת איך הוא נראה, כי האב לא היה אתו בקשר במשך שנתיים וחצי.

פרץ סגל: אבל יש את תמונת הדרכון שאפשר להביא.

אדווין פרידמן: התמונה היא מלפני שנתיים וחצי, אבל היום הוא בן 9.5.

אדווין פרידמן: ההבדל בין ילד בן 7 לילד בן 9.5 הוא מאוד משמעותי.

אדווין פרידמן: ניסו לעשות קלסתרון במחשב, אבל זה בעייתי.

מנחם בן-ששון: אחרי שהתחלנו מהמקרה הספציפי, נעבור לדיון בחוק.

מנחם בן-ששון: בבקשה, אדוני.

אליעזר שטרן: יש לנו פה מספר תיקונים לפרק כב1 לתקנות סדר הדין האזרחי, שעוסק בענייני חטיפת ילדים, יישום של חוק אמנת האג.

אליעזר שטרן: התקנות המוצעות מבקשות להציע מספר תיקונים שייעלו מבחינה מעשית את העבודה ואת ההליכים.

אליעזר שטרן: התיקון הראשון הוא תוספת של תקנה 295ב1.

אליעזר שטרן: התקנה קובעת כי "המען להמצאת כתבי בית דין לפי פרק זה לרשות המרכזית או ליועץ המשפטי לממשלה עם משרד פרקליטות המדינה".

מנחם בן-ששון: הנימוק היה שממילא הפרקליט עושה את זה.

אליעזר שטרן: העניין היחיד הוא עניין הניסוח.

אליעזר שטרן: הצעתי לגרוס רק לרשות המרכזית, מבחינת הכפילות.

אליעזר שטרן: מכיוון סעיף 4 לחוק אמנת האג קובע שהיועץ המשפטי הוא הרשות המרכזית, לא צריך לכתוב "לרשות המרכזית או ליועץ המשפטי", מספיק לכתוב "לרשות המרכזית".

מנחם בן-ששון: אני לא מקצץ בסמכויותיו של היועץ?

אליעזר שטרן: לא, היועץ הוא הרשות המרכזית.

מנחם בן-ששון: הבינותי.

מנחם בן-ששון: אז אתה יכול למחוק את זה.

פרץ סגל: זה לא גורע, כי בכל מקרה זה יגיע למשרד פרקליט המדינה, כי לפי תקנת סדר דין אחר, כאשר מדובר בהמצאה למדינה זה לפרקליט המחוז, ופה זה חריג לתקנות הכלליות.

פרץ סגל: אם זה יקל שיהיה כתוב גם "היועץ המשפטי לממשלה" – אין לי קושי בעניין.

פרץ סגל: שני הנוסחים חד הם.

אדווין פרידמן: בתקנה 295ב אחרי המילים "לא היה מקום ידוע לתובע יחולו הוראות תקנות 258ג" הייתי מציע להוסיף "לא היה מקום ידוע בעת פתיחת ההליך".

אדווין פרידמן: התקנה קובעת שאם אתה לא יודע מה המען או שאין לנתבע מען ידוע אפשר להגיש את התביעה במחוז תל אביב.

אדווין פרידמן: יש מקרים, וזה לא יוצא דופן, שחוטפים עוברים ממקום למקום כי אין להם מקום קבוע בארץ.

אדווין פרידמן: היו כבר מקרים שפתחנו תיק במחוז תל אביב ואז גילו שהחוטף נמצא במחוז אחר, העבירו את זה למחוז אחר, וזה גרם לעיכובים כי מצאו את מקום הימצאו של הילד.

אדווין פרידמן: לכן אני מבקש להוסיף "בעת פתיחת ההליך", שלא יקרה מצב שמכיוון שהחוטף עובר ממחוז למחוז גם התיק עובר אתו.

אדווין פרידמן: זה גורם לעיכוב.

אדווין פרידמן: זה קרה בתיק ביטון; עברנו מתל אביב, לראשון לציון ולבאר שבע, כי כל פעם קיבלנו ידיעה.

פרץ סגל: חברי ואני עובדים כבר כמה שנים על הנושאים האלה.

פרץ סגל: אני יכול לבדוק – ואני תמיד שמח לבדוק – כל רעיון.

פרץ סגל: אני חושב שעכשיו זה לא המקום או הזמן להעלות תקנה שלא דנו בה.

מנחם בן-ששון: גם אני חושב.

מנחם בן-ששון: לגבי תקנה חדשה אתה יכול לכתוב לו והוא יביא או לא יביא.

פרץ סגל: אני צריך לבדוק את זה עם המערכת.

אדווין פרידמן: זה רק להוסיף שלוש מילים.

מנחם בן-ששון: מי כמוך יודע שהוספת מילה או הורדת מילה משנה לפעמים משמעות.

מנחם בן-ששון: נמשיך הלאה.

מנחם בן-ששון: אני מקבל את ההצעה של היועץ המשפטי שלנו, להוריד את המילים "היועץ המשפטי", והרשות המרכזית תספיק.

אליעזר שטרן: התקנה השניה המוצעת היא תיקון תקנה 295ה, שעוסקת בסעד ביניים.

אליעזר שטרן: כאן מוצעים שני תיקונים; התיקון הראשון הוא סעיף 295ה(ב)(3), שם מוצע להוסיף במקום "צו להפקדת דרכון על שם הילד", להרחיב ל"צו להפקדת כל דרכון ותעודת מעבר על שם הילד או שהילד רשום בהם".

אליעזר שטרן: הסיבה להוספה הזאת היא שהיו מקרים שהורים הבריחו ילדים גם לא באמצעות הדרכונים, אלא באמצעות תעודות מעבר אחרות.

מנחם בן-ששון: יכול גם להיות יותר מדרכון אחד.

אליעזר שטרן: נכון.

אליעזר שטרן: יש הוראות דומות גם בתקנות סדר הדין האזרחי, ולא נראה שיש בעיה עם התוספת הזאת.

מנחם בן-ששון: נעבור לסעיף קטן (ג).

אליעזר שטרן: מוצע להוסיף את סעיף קטן (ג) שקובע: "העתק צו לפי סעיף (ב)(4) יומצא על-ידי המבקש ליועץ המשפטי לממשלה".

אליעזר שטרן: כאשר בית המשפט מוציא צו למשטרת ישראל לחקור את נסיבות החטיפה, לאתר את מקום הימצאו של הילד ולסייע לפקיד הסעד להביא את הילד לבית המשפט, מוצע כי העתק מהצו הזה יועבר לרשות המרכזית, וזה בגלל העובדה שלרשות המרכזית יש הרבה פעמים הרבה מידע על הילד, על עניינים שקשורים לילד, וזה יכול לסייע למשטרה לבצע את הצו בצורה טובה יותר.

אליעזר שטרן: בתקנה 3 מוצע להוסיף את התוספת הבאה: "תשובת המשיב תוגש תוך 13 יום מיום שהומצאה למשיב הודעה על מועד הדיון בתביעה ולא יאוחר מיומיים לפני מועד הדיון בתביעה, לפי המוקדם".

אליעזר שטרן: כיום ניסוח התקנה הוא שתשובת המשיב תוגש לא יאוחר מיומיים לפני מועד הדיון בתביעה.

אליעזר שטרן: אם מצרפים את זה לתקנה 295ח, שקובעת שבית המשפט יקבע דיון לא יותר מאוחר מ-15 יום מיום הגשת התביעה, יוצא שהמשיב צריך להגיש את תגובתו לא יאוחר מ-13 מיום הגשת התביעה.

אליעזר שטרן: התוספת הזאת הוצעה בעקבות מקרים שבהם בית המשפט עצמו לא עומד בלוח הזמנים שהתקנות קובעות לו, וקובע את הדיון למועד מאוחר יותר מ-15 יום מהגשת התביעה.

אליעזר שטרן: מוצע שלא לאפשר למשיב להרוויח מהאיחור של בית המשפט, והוא יצטרך להגיש את תשובתו במסגרת הראשונית שאליה התכוון המחוקק.

אליעזר שטרן: לכן, זה תוך 13 או לא יאוחר מיומיים לפני מועד הדיון בתביעה.

מנחם בן-ששון: אם אני עושה את זה לפי המוקדם – 13 יום, ולא לפי היום ה-23, שזה לפי 25 ימי דיון – אני מפסיד את טריות הידיעה על הנחטף.

מנחם בן-ששון: לידיעה טרייה יש משמעות.

מנחם בן-ששון: אם זה נכון שבית המשפט דחה את הדיון ומחכה שבועיים, שלושה שבועות או 25, עדיפה לי תשובה טרייה של יומיים קודם מאשר - - -

אדווין פרידמן: התשובה אינה לגבי מידע מעודכן על מצבו של הנחטף.

אדווין פרידמן: התשובה היא תשובה משפטית; יש הסכמה, אין הסכמה; יש מצב של נזק צפוי או סיכון חמור.

אדווין פרידמן: כלומר, כתב ההגנה הוא לא הכלי שדרכו מקבלים מידע על מצב החטוף.

אדווין פרידמן: מה שקורה בפועל הוא שבית המשפט דוחה את זה ליותר משישה שבועות, ובמקום שהנתבע מגיש תשובה אפילו במועד הרגיל לכל כתב הגנה - שזה 30 יום או 15 יום לכתב תביעה במזונות - הוא מרוויח עוד יותר, כי יש פרצה כזו.

אדווין פרידמן: כאן סוגרים את הפרצה הזאת.

מנחם בן-ששון: אז אפשר להישאר על המוקדם.

מנחם בן-ששון: נמשיך הלאה.

אליעזר שטרן: סעיף יג(א1), כאן מוצע להוסיף מנגנון של ביקורת כדי לעמוד בלוחות הזמנים שהאמנה, ובעקבותיה התקנות, קובעים.

מנחם בן-ששון: זה מקובל לתת לבית משפט זמן?

פרץ סגל: בתיקים מסוימים קבענו כך, גם בתיקי אימוץ.

אליעזר שטרן: יש שני סעיפים מקבילים גם בחוק אימוץ ילדים וגם - - -

אדווין פרידמן: וגם באמנה עצמה יש ניסיון לסיים את ההליכים תוך שישה שבועות.

אדווין פרידמן: זה בגוף האמנה.

מנחם בן-ששון: זה לתחנות הביקורת באמצע.

אליעזר שטרן: תקנה (א1) המוצעת קובעת: "חלפו שישה שבועות מיום הגשת התביעה וטרם נתן בית המשפט פסק דין כאמור בתקנת משנה (א), ייתן על כך הודעה מנומקת לסגן נשיא בית המשפט והוא יודיע לנשיא בית המשפט העליון; מנהל בתי המשפט יעביר לרשות המרכזית, לפי בקשתה, מידע על סיבות העיכובים במתן פסקי דין לפי החוק".

אליעזר שטרן: התוספת האחרונה היא בעקבות אחד הסעיפים באמנה, שקובע שרשות מרכזית יכולה לדרוש מתן נימוקים על עיכוב בהחלטה מעבר לשישה שבועות.

אליעזר שטרן: זה סעיף 11 לאמנה.

אליעזר שטרן: תקנה 295יד עוסקת במועד הערעור על פסק הדין.

אליעזר שטרן: התקנה שהוצעה על-ידי משרד המשפטים היא זו: "ערעור על פסק דין בתביעה או בערעור – להלן ערעור או פסק דין – ועל החלטה אחרת יוגש לא יאוחר משבעה ימים מיום המצאת פסק הדין או ההחלטה לידי המערער".

מנחם בן-ששון: מה היה עד היום?

אליעזר שטרן: הנוסח הקיים כיום הוא שזה שבעה ימים מיום מתן ההחלטה.

אליעזר שטרן: בהרבה מאוד מקרים בית המשפט לא מזמן את הצדדים ובנוכחותם נותן את פסק הדין, אלא שולח להם את פסק הדין בדואר, ואז יום מתן ההחלטה נמנה מהיום שבו נחתמה ההחלטה על-ידי השופט.

אליעזר שטרן: זה עלול ליצור מצבים שבהם ההחלטה מגיעה באיחור – לפעמים אחרי שבעה ימים, לפעמים לפני שבעה ימים – וזה לא נותן מספיק זמן לנצל את זכות הערעור הזאת.

אליעזר שטרן: לכן, מוצע שזה יהיה מיום המצאת פסק הדין לידי המערער.

מנחם בן-ששון: המצאה ממש, כלומר שהוא צריך לחתום עליה?

אליעזר שטרן: לפי הגדרת המצאה בתקנות סדר הדין האזרחי.

מנחם בן-ששון: הוא יכול להגיד שהוא לא רוצה לקבל את זה, להיעלם מהבית.

אליעזר שטרן: יש הסדרה בתקנות, מה קורה כשהוא לא נמצא.

אליעזר שטרן: לפעמים אפשר לתת לקרוב משפחה שלו וכו'.

אליעזר שטרן: יש הסדרה לתחליפי המצאה כשהוא לא נמצא או נעלם.

אליעזר שטרן: בעקבות הערה של עורך הדין פרידמן סברתי שאולי יש מקום לשנות את הניסוח הזה ולהתאים אותו לניסוח הכללי שקיים בתקנות סדר הדין האזרחי לגבי מועדי ערעור.

אליעזר שטרן: התוצאה של הניסוח, כפי שהוצע, היא שבין אם בית המשפט זימן את הצדדים לדיון ובין אם לא זימן את הצדדים, לצד יהיו שבעה ימים מיום שהומצאה לו ההחלטה.

אליעזר שטרן: לא בטוח שיש הצדקה למצב שבו בית המשפט זימן את הצדדים לדיון למתן פסק הדין, וצד בחר מסיבה כזו או אחרת שלא להגיע, לאפשר לו להרוויח עוד זמן כדי שיהיו לו עוד שבעה ימים מהיום שזה הגיע אליו.

אליעזר שטרן: הוא היה יכול להתכבד ולבוא לדיון ולקבל את ההחלטה שם.

אליעזר שטרן: סברתי שאולי יש מקום להתאים את זה לתקנה 402 לתקנות סדר הדין האזרחי, שעושה את האבחנה הזאת.

אליעזר שטרן: מדובר בתקנה שמתעסקת במניין הימים לעניין ערעור אזרחי רגיל, והיא עושה את האבחנה בין מצב שבו צד הוזמן כדין לשמוע את ההחלטה, שאז מניין הימים נמנה מיום מתן ההחלטה, לבין מצב שבו צד לא הוזמן, שאז מניין הימים נמנה מהיום שבו הומצאה לו ההחלטה.

מנחם בן-ששון: מה הנוסח שלך?

אליעזר שטרן: הנוסח המוצע שלי הוא כזה: ערעור על פסק דין בתביעה או בערעור ועל החלטה אחרת יוגש לא יאוחר משבעה ימים מיום מתן ההחלטה "ובלבד שהמערער הוזמן כדין לשמוע את פסק הדין או ההחלטה; ניתן פסק הדין או ההחלטה שלא בפני המערער בלי שהוזמן כאמור, יראו כיום מתן ההחלטה את היום שבו הומצא לו העתק ממנו".

אליעזר שטרן: זה ניסוח מקביל לתקנה 402, וכך נוצרת אחידות.

אליעזר שטרן: אני יודע שדוקטור סגל פחות מתלהב מהנוסח.

פרץ סגל: הנוסח הראשוני תואם עם לשכת עורכי הדין בשעתו, כך שדי הופתעתי מהבקשה לשנות את הנוסח.

פרץ סגל: הסיבה שחשבנו שהנוסח הזה עדיף הייתה שגם אם צד הוזמן, וקרה אחר כך שהוא לא יכול היה להגיע לדיון, מסיבה אובייקטיבית, הרי שפירושו של דבר הוא להגיש בקשה לבטל, לקבל הארכת מועד וכדומה.

פרץ סגל: כדי לחסוך בצורך בתהליך הזה - כי אנחנו רוצים להביא לייעול - במקום שנבדוק האם הייתה סיבה אובייקטיבית שבגללה לא הגיע, נקבע הוראה כללית שאומרת שביום שהגיעה אליו ההחלטה, זה המועד שממנו ייספר המועד.

פרץ סגל: נכון שבמקרים מסוימים הוא אולי נמנע מלהגיע למרות שיכול היה להגיע, ואז היה ראוי שיהיו שבעה ימים מאותו מועד, אבל כדי לחסוך את הצורך בתהליך של בקשת הארכת מועד אמרנו שיהיה מועד אחד.

מנחם בן-ששון: אז אתה לא רוצה שזה יהיה הזמנה כדין אלא הופעה.

פרץ סגל: אם הוא הופיע זה יהיה המועד שהוא קיבל את זה ביד; אם הוא לא הופיע - לא אלך לבדוק למה הוא לא הופיע – זה יהיה מיום שזה הגיע לידיו.

מנחם בן-ששון: אתה לא יכול לעמוד עם התיקון שהציע היועץ המשפטי?

פרץ סגל: זה לא שאני לא יכול לעמוד, אני רק אומר שבמקום שנשיג את התועלת של קיצור ההליכים במקרים מסוימים, נפסיד כי תהיה הארכה של ההליכים.

פרץ סגל: יהיה צורך בבקשה נוספת להארכת מועד כי לא יכול היה להגיע, הצד שכנגד יתנגד לזה, ואנחנו סתם יוצרים פרוצדורה נוספת וחשבנו שבדרך הזו נחסוך אותה.

אדווין פרידמן: אני מזכיר לדוקטור סגל שהרעיון בתקנה 295יג היה שבכל מקרה של החלטה באמנת האג פסק הדין יינתן בנוכחות הצדדים.

אדווין פרידמן: אנחנו עדים לכך שבפועל זה לא קורה.

אדווין פרידמן: הרעיון הוא לא לבטל את העדיפות להזמין את הצדדים ולתת את פסק הדין בנוכחותם, כי זה מקצר את ההליך.

אדווין פרידמן: מה שאני מציע זה במקום לאפשר אופציה כזאת, שאני מוזמן אבל לא בא לי להופיע ולכן אני מרוויח את הזמן הנוסף, מי שהוזמן כדין מקבל את ההודעה מראש, ואם הוא לא יכול להגיע מסיבה טובה אז הוא יכול לפנות לבית המשפט.

אדווין פרידמן: זה לא מעכב, להיפך.

פרץ סגל: הרי התקנה נשארת על מכונה, שהצדדים יוזמנו.

פרץ סגל: יש להניח שבכל זאת כשאנשים מקבלים צו מבית המשפט הם באים ולא עושים את החשבון שירוויחו עוד יומיים שייקח לדואר להגיע.

אדווין פרידמן: זה מכוון יותר לבית המשפט.

פרץ סגל: אבל התקנה נשארה במקומה, שהוא צריך להזמין את הצדדים.

אדווין פרידמן: זה עוד יותר מוציא את האוויר מהרעיון שיזמינו אותם.

אדווין פרידמן: זה מה שקורה בפועל.

מנחם בן-ששון: משרד המשפטים שכנע אותי.

מנחם בן-ששון: לך אין בעיה עם זה, אדוני היועץ המשפטי.

אליעזר שטרן: כן, יש חיסכון בזמן גם כאן.

אליעזר שטרן: אתה קובע שאם הייתה הזמנה לדיון מועד הערעור יהיה רק תוך שבעה ימים מהיום שבו היה אמור להתקיים הדיון.

אליעזר שטרן: ייתכנו מצבים שזה יגרום לאיזו תוספת של זמן, אבל מאידך, בהגדרה זה דווקא חוסך זמן.

מנחם בן-ששון: יש מקרים שבהם ניתן פסק דין בלי להזמין את האיש?

פרץ סגל: כל זה נוצר בגלל שלא מקיימים את הוראת התקנה.

אדווין פרידמן: נכון.

אדווין פרידמן: יש לזה עוד היבט; כשאתה מקבל את הזימון להופיע בבית המשפט אתה כבר יודע ששבוע לאחר מכן אתה אמור להיות פנוי להכין את הערעור.

אדווין פרידמן: כשאתה מקבל בדואר יום בהיר אחד את פסק הדין, יכול להיות שאתה אפילו לא נמצא פה.

אדווין פרידמן: לכן יש יתרון בכך שיש זימון לבית המשפט, זה נותן פרק זמן להתכונן.

מנחם בן-ששון: אבל הזימון מתקיים כך וכך.

אדווין פרידמן: לא, כי כשמקבלים פסק דין בדואר, הוא יכול לבוא כל יום.

אדווין פרידמן: אני יכול לחזור למשרד היום ולראות פסק דין על אמנת האג, שהסתיים לפני חודש.

אדווין פרידמן: אין לי מושג אם זה יבוא מחר, מחרתיים.

פרץ סגל: אז יש לך שבעה ימים.

אדווין פרידמן: אבל כשיש לך את הזימון לבית המשפט אתה יודע מראש שאתה צריך לפנות זמן בשבוע שלאחר מכן.

פרץ סגל: כולנו רוצים שבית המשפט יקיים את התקנות, אבל בפועל זה לא מה שקורה.

פרץ סגל: לכן השאלה מה התיקון כאשר זה לא קורה.

מנחם בן-ששון: בואו נראה הלאה.

פרץ סגל: חבל שהדברים לא עלו לפני כן.

פרץ סגל: הרי תיאמתי את נוסח התקנות עם לשכת עורכי הדין, היינו בודקים עוד אופציות.

פרץ סגל: אבל על פני הדברים אני חושב - - -

אדווין פרידמן: פניתי ליועץ המשפטי של הוועדה, לא ידעתי שלא קיבלת.

פרץ סגל: לא ידעתי.

פרץ סגל: היינו בודקים את הדבר הזה.

פרץ סגל: אבל על פני הדברים נראה לי שהתקנה סוכמה.

פרץ סגל: בעניין הזה שיתוף הפעולה בינינו לבין לשכת עורכי הדין הוא מצוין, כי עורך הדין פרידמן הוא זה שגם מכיר את התיקים וגם זה שממונה על הקשר אתנו.

פרץ סגל: אני לא חושב שזה עניין עקרוני.

פרץ סגל: להיפך, העניין הוא רק השאלה מתי אנחנו חוסכים יותר בזמן.

פרץ סגל: ההנחה שלי הייתה שאנחנו חוסכים יותר זמן כשלא צריך להגיש בקשות לשינוי מועד, ובדרך כלל, אם אדם מוזמן לבית המשפט, הוא שומע לבית המשפט ולא עושה חשבון אולי בתקנה נעשה ככה, לא אבוא וארוויח עוד יומיים.

פרץ סגל: זה נראה לי קצת רחוק.

מנחם בן-ששון: נעבור לתקנה 6.

אליעזר שטרן: תקנה 6 מבקשת לתקן את תקנה 295יז.

אליעזר שטרן: התקנה מחייבת צדדים להגיש לבית המשפט תרגום של מסמכים שאינם בעברית.

אליעזר שטרן: התקנה מבקשת להפוך את זה לשיקול דעתו של בית המשפט.

אליעזר שטרן: כלומר, יש חובה בסיסית להגיש מסמכים מתורגמים, כאשר לבית המשפט יהיה את שיקול הדעת לפטור מהחובה הזאת מקום שבו הצדדים דוברים אותה שפה, לבית המשפט אין בעיה לקרוא את המסמכים בשפה האחרת, ואז לא תמיד יש צורך בתרגום המסמכים.

אליעזר שטרן: לכן מוצע לתת לבית המשפט את הסמכות לפטור מהחובה הזאת, כאשר מובהר שהסמכות הזאת לא תפגע בזכותו של בעל הדין – אם הוא בכל זאת מבקש מטעמים שלו לקבל תרגום של המסמכים – לקבל תרגום.

מנחם בן-ששון: מי אחראי על התרגום?

אליעזר שטרן: הצד שמגיש את המסמכים צריך להגיש אותם מתורגמים.

אדווין פרידמן: זה יכול לקבל ביטוי בהוצאות.

אדווין פרידמן: דרך אגב, בתקנות הראשונות אפשר היה להגיש מסמכים גם באנגלית בלי צורך לתרגם.

אדווין פרידמן: זה בוטל, אז אנחנו חוזרים למקור.

מנחם בן-ששון: תקנה 7.

אליעזר שטרן: בתקנה 7 מוצע להוסיף תקנה 295כב שקובעת: "בקשה לקבלת החלטה בדבר הרחקה או אי החזרה שלא כדין לפי סעיף 15 לתוספת לחוק, תוגש על-ידי הטוען כי ילד הורחק ממנו או לא הוחזר אליו שלא כדין, בין אם הייתה דרישה של הרשות המרכזית במדינת החוץ אליה הורחק הילד ובין אם לאו".

אליעזר שטרן: המצב היום הוא שסעיף 15 לאמנת האג קובע שרשות שבפניה נידונה שאלת החטיפה יכולה לדרוש ממגיש הבקשה החלטה או קביעה של רשויות המדינה שממנה נחטף הילד, שאמנם הילד הורחק ממנו או לא הוחזר אליו שלא כדין.

אליעזר שטרן: היו שניים-שלושה פסקי דין של בית המשפט לענייני משפחה בנושא.

אליעזר שטרן: אדם שמבקש להכין מראש את התביעה שלו, בטרם שהוא ניגש למדינה שאליה נחטף הילד, מעוניין ללכת לרשויות המדינה שבה הילד התגורר ולבקש מראש אישור על כך שהילד הורחק שלא כדין.

אליעזר שטרן: היו מספר פסקי דין שקבעו שהוא לא יכול לעשות את הדבר הזה ללא שהוא נדרש מראש על-ידי הרשויות במדינה אליה נחטף הילד.

אליעזר שטרן: בפועל, בתי המשפט בדרך כלל עושים את זה.

אליעזר שטרן: אנשים ניגשים לבתי המשפט לקבל מראש את האישור הזה שהילד הורחק או שלא הוחזר שלא כדין.

אליעזר שטרן: למעט אותם פסקי דין ספורים שבהם נקבע שאין לו זכות כזאת, מעולם לא התעוררה השאלה הזאת.

אליעזר שטרן: הערה שניה היא שסעיף 29 לאמנה קובע שהאמנה לא מונעת מכל אדם, מוסד או גוף לפנות ישירות לרשויות השיפוטיות המנהליות של מדינה מתקשרת - זו גם המדינה שממנה נחטף הילד, אם היא חתומה על האמנה.

אליעזר שטרן: זאת אומרת, לכאורה הפסיקה של בית המשפט לא עולה בקנה אחד, גם לא עם הפרקטיקה המקובלת וגם לא עם הסעיף הזה של האמנה, וגם מבחינה תכליתית זה לא נראה כל כך רצוי.

אליעזר שטרן: נניח שנחטף לאדם ילד מישראל לארצות הברית, הוא מעוניין מראש לקבל החלטה מבית משפט בישראל שהילד שלו נחטף או הורחק ממנו שלא כדין, ועם האישור הזה להגיע לארצות הברית ולהגיש שם את התביעה.

אליעזר שטרן: הפסיקה של בית המשפט מצריכה אותו לנסוע לארצות הברית, להגיש את התביעה, ורק אז, אם יש דרישה, הוא יצרך לחזור חזרה לבית המשפט בישראל לקבל את האישור הזה.

אליעזר שטרן: זה לא יעיל, וקשה לראות את ההיגיון בזה.

אליעזר שטרן: לכן, מוצע לקבוע בתקנה שבקשה כזאת ניתן יהיה להגיש בין אם הייתה או לא הייתה דרישה של בית המשפט.

מנחם בן-ששון: מה הסמכות שלנו להגיש את הבקשה לגבי מדינת חוץ?

מנחם בן-ששון: הניסוח של התקנה היא גם במדינת החוץ או במדינה שלנו.

אדווין פרידמן: אתה מגיש את הבקשה למדינה המבקשת.

אדווין פרידמן: כל מדינה שממנה יצא הילד היא זו שרשאית, על-פי סעיף 15, לתת החלטה או חוות דעת שהילד הוצא שלא כדין מאותה מדינה.

אדווין פרידמן: זו חוות דעת של בית המשפט של המדינה שממנה הוצא הילד.

מנחם בן-ששון: לגבי תקנה 6, החלטתי שלא להיענות לבקשה של הלשכה וכן להיענות לבקשה של משרד המשפטים.

מנחם בן-ששון: קראתי שוב את הדברים, הניסוח הוא פשוט ויש מערך אחיד.

מנחם בן-ששון: אם זה לא מצליח, אם יש תקלות – כיוון שאתה עוסק בתחום הזה, עורך הדין פרידמן – תדווח לי על כך.

מנחם בן-ששון: אני מאשר את התקנות ומוציא אתכם לדרככם להשגיח על הילדים.

מנחם בן-ששון: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.