ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 860, 2008-07-30 10:20

אבישי ברוורמן: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים כשעל סדר היום המשבר ברשות השידור.

אבישי ברוורמן: הדיונים כאן היו רבים ובישיבה האחרונה ביקשנו לעקוב אחר ההתקדמות.

אבישי ברוורמן: רשות השידור היא נכס לאומי ואסור שאנחנו נגיע למצב שלא תהיה כאן רשות שידור איכותית והכל יישאר לשידור המסחרי.

משה גביש: שלום אדוני היושב-ראש, תרשה לי לברך אותך על המינוי ליושב-ראש ועדת הכספים.

משה גביש: בשבועות האחרונים התקדמנו מאוד במשא ומתן עם העובדים.

משה גביש: עם ההסתדרות לא תחזור בה, ואני לא חושב שהיא תחזור בה כי יושב-ראש ההסתדרות היה מעורב בזה אישית, הגענו להסכמות והבנות על תנאי הפרישה של העובדים שיצטרכו לפרוש.

משה גביש: אני מזכיר שאנחנו מדברים על פרישה של 700 עובדים מהרשות.

משה גביש: הגענו להסכמה על תנאי הפרישה.

ראובן ריבלין: עם העובדים.

משה גביש: עם העובדים.

ראובן ריבלין: עם ההסתדרות.

משה גביש: עם ההסתדרות.

משה גביש: אני אדווח על הכל.

משה גביש: הגענו עם ההסתדרות להסכמה על תנאי הפרישה, שזה הישג באמת לא פשוט, ועל מספר הפורשים ברשות, שגם זה הישג גדול.

משה גביש: עם העיתונאים אנחנו קרובים להגיע להסכמים.

משה גביש: הגענו לא רק לגבי תנאי הפרישה של הפורשים אלא לגבי העובדים שמיוצגים על ידי ההסתדרות גם לתנאי השכר של העובדים הנשארים, שגם זה דבר לא פחות חשוב כי הרי גם העובדים שנשארים צריכים לעבוד בתנאי ודאות ובתנאים הוגנים.

משה גביש: אנחנו לא רחוקים עם ההסתדרות בנקודה השלישית – הראשונה היא תנאי פרישה של פורשים, השנייה היא תנאי השכר של הנשארים – שהיא הסדרי העבודה ברשות.

משה גביש: אנחנו לא מוכנים שהסדרי העבודה יהיו כפי שהיו, שבעצם העובד או הוועד מכתיבים מי יעבוד איפה, מתי ובאיזה תנאים.

משה גביש: גם שם אנחנו לא רחוקים.

משה גביש: כמובן שיש כמה נקודות ששנויות במחלוקת.

משה גביש: אני באמת צריך לציין כאן את המעורבות הישירה של יושב-ראש ההסתדרות באופן אישי בישיבות ליליות ויומיות, קודם כל בהגנה על העובדים אבל גם בראייתו שהרשות צריכה להתייעל.

משה גביש: עם אגודת העיתונאים אני לא יכול לומר שאנחנו באותה נקודה אבל אנחנו לא מאוד רחוקים.

משה גביש: אני חושב שפעם ראשונה בוועדה אני מדווה דיווח כזה.

ראובן ריבלין: בין ה-700, מה מספר העיתונאים?

משה גביש: אחת הנקודות שלא סגורות והיא במחלוקת.

משה גביש: ברור לכולם שמספר העובדים שצריך לפרוש הוא 700 עובדים.

משה גביש: עכשיו יש כאן ויכוח שנצטרך איכשהו להגיע אליו.

משה גביש: עמדת ההסתדרות היא שהעובדים שפורשים צריכים לפרוש על פי משקלו היחסי של כל ארגון יציג.

יצחק בן ישראל: זה בערך חצי-חצי?

משה גביש: לא.

משה גביש: זה בערך 55 אחוזים עיתונאים.

משה גביש: הפער הזה הוא הפער שהוא במחלוקת.

משה גביש: הפער הוא 10 אחוזים.

חיים אורון: 70 אנשים.

משה גביש: כן.

משה גביש: סדר גודל כזה.

משה גביש: אני מאמין שנוכל לגשר על הפער הזה.

משה גביש: הוויכוח הוא האם אנשים צריכים לפרוש לפי חלקם היחסי או – ויש משהו גם בטענת העיתונאים – חלק מהעובדים הפורשים פורשים כי אנחנו מכניסים שינויים טכנולוגיים.

משה גביש: יש הסכם עם האוצר שאם הרפורמה מתקיימת, האוצר נותן לנו – אני לא נכנס עכשיו מה הלוואה ומה מענק – מקורות שחלקם אנחנו נחזיר כמובן, ב-330 מיליון שקלים.

משה גביש: אנחנו היום בתשתיות בפיגור של 20 שנים אחרי כל הרשתות, רדיו וטלוויזיה, אחרות.

משה גביש: בוודאי שחלק משחרור העובדים מותנה בשיפורים הטכנולוגיים ושם העובדים שיפרשו באופן יחסי יותר, כתוצאה משיפורים טכנולוגיים, ודאי אלה לא העיתונאים אלא מי שמתחזק את התשתיות.

משה גביש: יש על זה ויכוח.

משה גביש: אני מאמין שנגיע לזה ויהיה עצוב בראש ובראשונה לעובדים ואחר כך לשידור הציבורי אם על הפער הזה לא תתקיים הרפורמה.

יצחק בן ישראל: מתי אתה חושב שאתם מסיימים?

משה גביש: אני מאמין שכל הדברים אנחנו יכולים – ואף פעם לא אמרתי את זה, לא כאן ולא במקום אחר – וצריכים כמובן לסיים בתוך חודש עד חודשיים.

משה גביש: אם לא נסיים את זה עד אז, לפחות דעתי תהיה להביא לפירוק הרשות.

משה גביש: אני אומר את זה כאן בגלוי.

ראובן ריבלין: האוצר מסכים לממן מימון ביניים כדי לאפשר משא ומתן?

משה גביש: אני מגיע לזה עכשיו.

משה גביש: אני לא בא לבקר אלא להציג את המצב הקיים.

משה גביש: המצב היום של הרשות, אנחנו בחודש יולי, משכורות יוני, לא שילמנו לעובדים הבראה.

משה גביש: כל העובדים במשק קיבלו הבראה, אבל אנחנו כ-6 מיליון שקלים, לא שילמנו.

משה גביש: ב-1 באוגוסט העובדים יקבלו משכורת חלקית.

משה גביש: גם העובדים כבר מבינים שזה לא איזה ספין או טריק שאנחנו עושים אלא פשוט אין כסף.

משה גביש: בין היתר אין כסף, אמרתי את זה בפעם הקודמת, כי אנחנו מחזירים עכשיו 3.5 מיליון שקלים לחודש למשל למענק שקיבלנו בשנה שעברה שהפך להיות הלוואה כי לא התקדמנו ברפורמה.

משה גביש: אנחנו משלמים היום כל חודש לבזק או למשרד התקשורת על אגרת תדרים, מה שלא שילמנו בשנה שעברה כי ניסינו אז כן לשלם את כל המשכורות.

משה גביש: מבחינתנו לחודשיים האלה שאמרתי – ואני באמת אומר זאת פעם ראשונה ולא באיום ולא בכלום – שאם בתך חודשיים לא נגמור, לדעתי אין תוחלת ואפשר, אנחנו ממש קרובים.

משה גביש: אנחנו עכשיו במצב שנצטרך בערך 30 מיליון שקלים לכסות את התזרים במשך החודשיים האלה.

משה גביש: נצטרך פחות גם אם האוצר יסכים לוותר או לדחות לנו את ההחזר של 40 מיליון של הפעם הקודמת כי זה כשלעצמו בחודשיים נותן 6-7 מיליון ונצטרך לקבל מהאוצר 20 ומשהו מיליון.

משה גביש: לדעתי זה סכום ששווה לחשוב עליו.

משה גביש: אתם יודעים שאם הרשות תגיע למצב שלא נשלם משכורות וילכו לבית דין לעבודה ולא נשלם לספקים וילכו לבית המשפט המחוזי, אז תהיה קריסה לא מבוקרת כי יהיה מרוץ של נושים על הרשות וירצו כינוס.

משה גביש: האלטרנטיבה לזה, אם לא נקבל שום סיוע, זה ללכת להבראה בחסות בית משפט.

משה גביש: השר פרידמן אמור להוציא צו בעניין זה - שהוא עוד לא מביא להליך אלא נצטרך לפנות – אלא לתת את המסגרת המשפטית.

משה גביש: משרדי ראש הממשלה, האוצר והשר הממונה על ביצוע החוק הודיעו לשר פרידמן – האחרון בהם שלשום בכתב – שאם אין ברירה אחרת הם לא יתנגדו להוצאת הצו על ידו.

משה גביש: זאת חדשה טרייה.

שי חרמש: מה תפקידו של השר פרידמן בעניין?

משה גביש: המשמעות של הגנה על ידי בית המשפט היא שלא יבואו נושים ובהליך בלתי מבוקר יעשו עיקולים על חשבונות בנקים וכולי.

שי חרמש: זה הכל פרק 11?

משה גביש: בדיוק פרק 11.

משה גביש: פרק 11 חל רק על חברות.

משה גביש: רשות השידור היא לא חברה אלא היא תאגיד סטטוטורי.

משה גביש: כדי להחיל את דיני החברות בעניין הזה של פרק 11 על תאגיד שהוא לא חברה, שר המשפטים צריך להוציא צו.

משה גביש: הצו לא מביא עוד להליך.

משה גביש: עדיין הוועד המנהל צריך לפנות לבית המשפט אבל אני צריך קודם כל את המסגרת.

משה גביש: אם נגיע למצב שנושים ועובדים יסתערו על הרשות וכל אחד ירצה את חלקו לא בהליך תחת בית המשפט, זאת קריסה ואין מה לעשות.

משה גביש: לכן גם הדבר הזה הוא אלטרנטיבה אבל אלטרנטיבה פחות טובה מאשר לעשות את זה בהסכם.

משה גביש: אין סיבה ש-2,000 עובדים עכשיו יהיו תלויים בכל מיני דברים.

משה גביש: מה שהם יקבלו, הרבה פחות ממה שאנחנו מציעים, אם נגיע למצב של כינוס-פירוק או אפילו הבראה בסחות בית משפט.

שי חרמש: הם לא תמיד בעדיפות נושים ראשונה?

משה גביש: לא.

משה גביש: בוודאי לא.

ניסן סלומינסקי: המדינה עדיפה על כולם.

משה גביש: אם יהיה המצב הזה ואם הרשות קורסת, אלה לא 700 עובדים.

משה גביש: אם הרשות קורסת בפירוק, בכינוס או בהבראה בחסות בית משפט, הולכים 1,800 עובדים הביתה ולא 700.

משה גביש: הציע להם האוצר – וכאן אני חייב לשבח את האוצר, שבסופו של דבר הגיע לזה שהוא מחיל על העובדים הפורשים את ההסכם הכי טוב שהיה בשירות המדינה, משהו בסגנון הסכם מע"צ שהפך ממחלקה במשרד התחבורה לחברה ממשלתית – שהם מקבלים הרבה יותר ממה שהחוק מחייב.

משה גביש: בכינוס, פירוק או הבראה בחסות בית משפט, העובד יקבל את מה שהחוק מחייב.

ניסן סלומינסקי: השאלה מתי הוא יקבל את זה.

משה גביש: ראינו ברשויות המקומיות.

משה גביש: זה לא מאזן תיאורטי.

ראובן ריבלין: האוצר מלווה את המשא ומתן.

משה גביש: בוודאי.

משה גביש: לא רק שהוא מלווה אלא בעניין השכר הוא המוביל.

משה גביש: אנחנו עובדים יחד אתו אבל הממונה על השכר הוא המוביל בענייני השכר.

ראובן ריבלין: חשוב שהאוצר מלווה את התהליך כי רק הוא יכול לשלם.

חיים פרננדס: מר גביש אמר את הדברים כפי שאנחנו רואים את התהליך.

חיים פרננדס: אנחנו באיזשהו הליך התדיינות גם לעניין הסיוע שלנו לרשות, למימון הרפורמה, מימון בצורה של מענק או בצורה של הלוואה.

חיים פרננדס: דבר אחד שאני רוצה להעיר הוא שככל הידוע לי משרד האוצר לא העביר התייחסות לעניין פירוק ההליכים.

משה גביש: הייתה לי שיחה אישית עם הממונה על התקציבים, רם בלניקוב, והוא דיווח לי שהוא דיבר עם שר המשפטים ואני מניח שרם בלניקוב עושה את זה בסמכות וברשות.

משה גביש: הוא דיבר אישית עם שר המשפטים ומסר לו שדעתו היא – אני חשבתי שזאת עמדת משרד האוצר, אבל צריך כמובן לשאול אותו – שצריך לתת את המסגרת הזאת שכפי שאמרתי, היא לא מופעלת ביום ששר המשפטים מוציא את הצו אלא באותו יום שאני חושש שתהיה הסתערות נושים.

משה גביש: אף אחד מאתנו לא יכול לשער בדיוק את היום הזה כי אנחנו עכשיו מתמרנים ומושכים את השמיכה מכאן ומכאן, אבל אם ביום שנחליט שאנחנו רוצים למנוע כינוס או פירוק לא מבוקר, לא יהיה הצו של שר האוצר, אז כבר לא צריך אותו.

משה גביש: הצו שלו חייב להיות מראש כי אם אז רק אני אפנה אליו ואז הוא יוציא את זה ואז זה יהיה, הדבר הזה הוא של ימים.

משה גביש: אם מישהו מכם ראה מה קרה לערוץ 10, לתבל, לקלאב מרקט, הבקשה לדבר הזה היא בקשה שהיא תוך שעות, לא תוך שבועות ולא תוך ימים.

משה גביש: כל מה שאנחנו רוצים עכשיו זה את המסגרת המשפטית והבנתי מהממונה על התקציבים – אני שוב אומר, אני הבנתי ויכול להיות שהבנתי לא טוב, אני לא רוצה לחייב אותו - שהוא דיבר עם שר המשפטים והודיע לשר המשפטים שעמדת האוצר היא להוציא את הצו.

משה גביש: אני מדווח על הבנתי משיחה אתמול עם הממונה על התקציבים.

חיים פרננדס: לי לא היה מוכר המידע הזה ואני כמובן אבדוק אותו.

משה גביש: אמרתי שוב שזאת הבנתי.

חיים אורון: אני לפחות מציע לוועדה להמשיך בקו שנקטנו בו עד עכשיו.

חיים אורון: אנחנו לא יכולים להיות צד בתוך המשא ומתן כי אז אנחנו נסבך את העניין.

חיים אורון: אני בהרגשה שאנחנו מתקרבים עוד יותר קרוב אל התהום ואני מבין את המצב הזה שבמשא ומתן לקראת השלבים האחרונים קצת מותחים ומותחים.

חיים אורון: אני חושב שהמעורבות של בית המשפט בתוך סיטואציה כזאת, בסופו של דבר, אם זה יגיע, כל החלטה שנקבל, כל מי שיקבל כאן, בסוף תצטרך אישור של בית המשפט.

חיים אורון: אנחנו עסקנו כאן שמונה שנים בביקור חולים, שזאת מחלקה קטנה ברשות השידור.

חיים אורון: כל פעם שהיינו באים עם 400 אלף שקלים פנסיה, היה אומר לנו המפרק שהוא לא יכול כי בית המשפט הסכים רק ל-372, ואת ההפרש תעבירו לשם וכולי.

חיים אורון: הדרך לא ללכת למקום הזה היא שהוועדה כן תאמר היום לאוצר שייתן מימון ביניים לחודשיים בדרך שמופיעה כאן.

חיים אורון: אל תגבו.

חיים אורון: אנחנו נהיה שותפים.

חיים אורון: אני הייתי שותף - ולא רוצה לברוך לזה – לזה שהתחייבנו עד פברואר על הכסף הזה.

משה גביש: 47 מיליון.

חיים אורון: אם כולל מדווחים, וגם אתם אומרים, שזה מתקדם, ואם כולם מבינים שהאלטרנטיבה מבחינה כספית היא סדרי גודל אחרים, כי מה יקרה אז?

חיים אורון: נניח לצורך העניין שזה חס וחלילה קרה, אז האנשים האלה לכו עם 1,800 שקלים פנסיה הביתה או עם 2,000 שקלים פנסיה?

משה גביש: זה מה שיקרה אם זה יהיה בבית המשפט.

חיים אורון: בסדר, אבל הכל יתפוצץ.

חיים אורון: אני יודע מה יקרה כאן.

חיים אורון: הם ישבו כאן ואנחנו נבוא ונאמר שזה לא יכול להיות.

חיים אורון: הרי בסוף זה יעלה לכולנו יותר.

חיים אורון: אני מבין שמנהלי משא ומתן מתוחכמים – אני לא אומר את זה כלפיך, אנחנו לא מכירים – חושבים שעוד סיבוב בבורג עוזר, אבל אני מרגיש שהפעם, כולל המכתבים שאני מקבל וכולם מקבלים על המשכורות, לא משתפרת האווירה במשא ומתן.

קריאה: בהחלט לא.

חיים אורון: יש פה רצון טוב ואין מקור כספי אחר.

חיים אורון: אני לא לוקח על עצמי התחייבות שבעוד חודשיים אין שירות ציבורי בארץ.

חיים אורון: עם כל הכבוד למשה, אנחנו במקום אחר, אבל אני חושב שהולכים לשם, אז למה עכשיו סתם להיכנס להיסטריות?

חיים אורון: תנו לו את מימון הביניים, ישלם את המשכורת המלאה לעובדים, רצון הטוב נשמע מכל הכיוונים, כי אחרת אני יודע מה יהיה כאן עכשיו.

חיים אורון: יתחיל כאן עכשיו דיון שיעלו הטונים.

חיים אורון: נמסר לי שישיבה הקודמת בעצם תרמה להתקרבות.

משה גביש: מאוד.

משה גביש: הישיבה הקודמת תרמה גם לזה שהעובדים הלכו לקראת ואנחנו הלכנו לקראת.

חיים אורון: לכן ביקשתי את רשות הדיבור מוקדם.

חיים אורון: אני כבר שומע מה יאמרו על הרשות ומה יאמרו על האוצר.

חיים אורון: תנו את הכסף הזה עכשיו - זה כסף קטן בתוך כל הדיון הזה – למימון ביניים ותנו לו לסיים את המשא ומתן.

חיים אורון: בזה נמלא את תפקידנו.

חיים אורון: אם תביאו את זה היום בצהרים, יהיה לכם אישור בוועדת הכספים להעביר את הכסף.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אורון אמר דברי אלוהים חיים.

יעקב ליצמן: בעקבות הדברים של חבר הכנסת אורון, אני רוצה לומר שהתוצאה ברשות השידור תהיה אותה תוצאה כפי שהיה בביקור חולים וגאידמק יקנה אותה.

יעקב ליצמן: אנחנו יודעים שכסף הוא הדבר הכי זול.

יעקב ליצמן: נניח שעופר עיני הסכים למתווה ויכול להיות שיעקב ליצמן לא מסכים.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח שכל מה שעופר עיני מסכים, זה, חלילה וחס, דברים אלוקים.

יעקב ליצמן: דבר אחד ברור, האוצר, אם יש לו שכל, ואני אומר את זה כוותיק בוועדה, הוא צריך לתת כסף וכמה שייתן יותר, יהיה הרבה יותר זול מאשר מה שיהיה בסוף.

יעקב ליצמן: תעביר לרמי בלניקוב שזה נכון שטוב להיות עקשן ויכול להיות שלא צריך לתת את הכסף, אבל אם הוא לא רוצה לתת מחר שני שקלים, שייתן היום את השקל.

מוטי שקלאר: בסך הכל האוצר הולך לקראתנו בהיבט הזה שהוזכר קודם.

מוטי שקלאר: אנחנו מחזירים את החוב ואני לא יודע אם כולם יודעים, אנחנו משלמים מדי שנה למעלה מ-20 מיליון שקלים בחזרה לאוצר מהאגרה שאנחנו מקבלים על דמי תדרים.

מוטי שקלאר: אגב, גלי צה"ל לא משלם.

משה גביש: בטלוויזיה החינוכית, האוצר שילם עבורה 80 מיליון שקלים.

מוטי שקלאר: אנחנו משלמים למעלה מ-20 מיליון שקלים דמי תדרים והאוצר מתעקש לקבל את זה, ואם לא, הוא מעקל.

מוטי שקלאר: לפני שנה הוא עיקל את סכום הכסף הזה.

מוטי שקלאר: אנחנו הלכנו בעצה אחת עם האוצר לשכור חברה ונשכרה חברה עבור בניית הרפורמה.

מוטי שקלאר: האוצר התחייב לתת כסף אבל הוא לא נותן בשל מחלוקת בין החשב לבין רמי.

משה גביש: רמי בלניקוב כבר הסכים אבל עכשיו החשב הכללי מעכב את זה.

מוטי שקלאר: כלומר, לפני ה-40 מיליון שקלים יש את הדברים המאוד טריביאליים.

יעקב ליצמן: כרגע אתה מעוקל בכסף?

מוטי שקלאר: כן.

יעקב ליצמן: כמה?

משה גביש: זה מאות אלפים.

משה גביש: זה לא כסף גדול.

משה גביש: בשבילי למשכורות כל 500 אלף שקלים, זה כסף.

ראובן ריבלין: היה תיקון בחוק רשות השידור שפוטר אתכם מתשלום אגרה.

ראובן ריבלין: אתם לא יכולים להיות פטורים על פי רצונו של אדם.

משה גביש: לא, שר התקשורת והאוצר צריכים להחליט.

ראובן ריבלין: או הממשלה על פי חוק הבזק.

משה גביש: מה שעשתה כאן הטלוויזיה החינוכית, האוצר תקצב את יולי תמיר והעביר לה את הכסף.

ראובן ריבלין: מה גובר על מה, חוק הבזק או חוק רשות השידור?

ראובן ריבלין: אם אתם אומרים שחוק הבזק, אנחנו נדבר אתכם גם על תוכן, חס וחלילה.

ראובן ריבלין: המזל העצום הוא שלא רואים את זה כל כך הרבה, אבל לפעמים להזדעזע.

משה גביש: את הרדיו שלנו עדיין שומעים יותר מכל רשת אחרת.

מוטי שקלאר: נקודה נוספת.

מוטי שקלאר: אני אומר גם לוועדים וגם לכל מי שיושב כאן.

מוטי שקלאר: חבר הכנסת אורון דיבר על כך שאנחנו נמצאים על פי תהום.

מוטי שקלאר: אנחנו נמצאים על פי תהום בעוד מישור.

מוטי שקלאר: תבינו, כל יום שעובר, ואני לא מייצר תוכן היום לאוקטובר, נובמבר, דצמבר, זה אומר שבאוקטובר, נובמבר, דצמבר אין לי תכנים.

מוטי שקלאר: אם ערוץ 1 לא ייצר תכנים היום, לא יישארו לו צופים.

מוטי שקלאר: אנחנו יכולים לדבר על רפורמה, אבל אם לא יהיו תכנים ואני אתחיל לשדר שידורים חוזרים, אז החודש יש לנו את האולימפיאדה אבל לאחר מכן אין תכנים ולא יישארו צופים, ואם כן, עבור מי אנחנו עושים את הרפורמה?

מוטי שקלאר: לכן הזמן כאן הוא זמן שאול.

מוטי שקלאר: גם ברדיו אגב זאת אותה בעיה וגם את זה כדאי לקחת בחשבון.

אחיה גינוסר: אני רוצה לחלק את הדברים לשניים.

אחיה גינוסר: לדברי היושב-ראש שאמר שאנחנו קרובים להגיע להסכם ושאפשר להגיע אליו תוך חודש-חודשיים, אני רוצה לומר שאני מאמין שבאמת ניתן להגיע להסכם תוך חודש-חודשיים ואני אומר את זה כיושב-ראש האיגוד המקצועי.

אחיה גינוסר: אני גם רוצה לומר שבתנאים האלה שאין שכר ואין תשלומי החובה על פי חוק, קשה מאוד להגיע להסכמות.

אחיה גינוסר: הלחץ הזה הוא בלתי נסבל, ההרגשה היא שההידברות הופכת למשהו שהוא תחת לחץ אטומי שמבחינת איגוד מקצועי זה לא ניתן לנהל משא ומתן בתנאים האלה.

אחיה גינוסר: פשוט, לא מתוך איום ולא מתוך מחשבה של אתה עושה לי, אז אני אעשה לך.

קריאה: העובדים מתפרקים.

אחיה גינוסר: פשוט אי אפשר לנהל משא ומתן בתנאים כל כך נחותים במובן הזה שאתה רעב.

אחיה גינוסר: כשאתה רעב, קשה מאוד לנהל משא ומתן.

אחיה גינוסר: אני מבקש את חברי הוועדה המכובדת הזאת, וכמובן גם את האוצר, לקחת את זה בחשבון.

אחיה גינוסר: אם הייתה לנו סבלנות במשך זמן כל כך ארוך, אז עוד חודשיים-שלושה בוודאי שלא ישנו לכאן ולכאן.

אחיה גינוסר: אני מבקש לתת לנו לנהל את המשא ומתן כשאנחנו בעמדה לפחות שווה במידת האפשר, כך שהוא באמת יוכל להסתיים.

אחיה גינוסר: אני אומר שוב שאני מאמין שהמשא ומתן יכול להסתיים בתקופה שהיושב-ראש הקציב.

ראובן ריבלין: אני חושב, כמו חבר הכנסת אורון, שאסור לנו להתערב במשא ומתן.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, מה שאנחנו צריכים לראות הוא האם משא ומתן מתנהל בתום לב ומתוך כוונה להגיע להכרעה.

ראובן ריבלין: אם אומר יושב-ראש אגודת העיתונאים עוד חודשיים ועכשיו זה נהייה חודשיים-שלושה, ובשנה שעברה שמענו יומיים-ארבעה וכך זה נמשך.

ראובן ריבלין: אם יש כאן כוונה לגרור רגליים, זה לא תפקידי לברר.

ראובן ריבלין: אם אומרת ההנהלה, והשאלה המרכזית האם ההנהלה תנהל או האם המצב ימשיך להתקיים, זה דבר שהוא צריך לדעת ולומר לנו.

ראובן ריבלין: להערכתי האמירה של יושב-ראש רשות השידור היא כזו שהיא מחייבת אותו.

ראובן ריבלין: הוא אדם רציני.

ראובן ריבלין: אני שאלתי שאלה ואני חוזר עליה ומדגיש את התשובה.

ראובן ריבלין: האוצר הוא שותף למשא ומתן כי האוצר הוא זה שיצטרך לממן את תוצאות המשא ומתן ואת ההסכם שייחתם ובלעדיו לא יתקיים שום הסדר בין העובדים לבין רשות השידור על כל המערכת העתידית הצופה פני עתיד.

ראובן ריבלין: אם האוצר הוא שותף במשא ומתן ועוקב אחריו והוא חלק ממנו, אני חושב שהאוצר צריך להחליט שהחודשיים-שלושה האלה הם דבר הכרחי וחיוני ולכן הוא צריך לממן.

מטי גרינברג: אני רוצה להביע את תסכולם ואת הרגשתם של עובדי רשות השידור, במיוחד בדירוג המשולב, ששכרם הממוצע מאוד נמוך, כ-5,000 שקלים בחודש ומתכוונים להוריד משכרם – לאלה שמקבלים בין 6,000 ל-15 אלף שקלים – 68 אחוזים משכרם.

מטי גרינברג: ההרגשה מאוד מאוד קשה.

מטי גרינברג: דווקא בימים אלה שיש התקדמות במשא ומתן ויש הבנות, כפי שאמר כאן משה גביש, ואנחנו מקבלים את הסיכומים והעובדים אפילו לא מבקשים לצאת ולהפגין מול הנושא של ההורדה בשכר כי הם מבינים את זה, אבל לא יתכן שישתמשו בכלי הזה.

מטי גרינברג: חובה על רשות השידור לשלם את שכרם של העובדים.

מטי גרינברג: יש אימהות לילדים, ילדים קטנים, יש הוצאות למעונות, יש משכנתאות, ולמה לעשות את הצעד הזה?

מטי גרינברג: הרי זה שוט פסיכולוגי כדי להכות בעובדים האלה והרי באיזשהו שלב ישלמו להם.

ראובן ריבלין: האם ברור לך שבסופו של דבר המשא ומתן צריך להסתיים?

מטי גרינברג: בוודאי.

מטי גרינברג: הוא יסתיים.

ראובן ריבלין: הוא לא אין סופי.

מטי גרינברג: הוא לא אין סופי ואנחנו במשא ומתן ופועלים בתום לב שני הצדדים ואנחנו מאמינים בזה, אבל לא יתכן שבתקופה כה קשה 26 מיליון שקלים יוצאו לספקים ונאמר שספקים היו אפילו תמהים לקבל את הסכום הזה כי בדרך כלל מחלקים אותו לתשלומים אבל היום נותנים להם את הכספים.

מטי גרינברג: יכול להיות שיש כאן איזושהי פעולה שהיא לא בתום לב.

ראובן ריבלין: הספקים הם חלק מהמערכת.

מטי גרינברג: הספקים הם חלק מהמערבת וצריך לשלם את שכרם אבל שכרם של העובדים לפני הכל כי הם עושים את המלאכה.

מטי גרינברג: אני מבקשת מהוועדה להתחשב בעובדים האלה שבדירוג המשולב השכר שלהם יחסית הוא מאוד מאוד נמוך ולא להוריד את שכרם ולשלם את משכורתם המלאה מיידית.

נילי בן-גיגי: אנחנו תומכים בקיומו של השידור הציבורי, אנחנו מאוד מברכים על ההתקדמות במשא ומתן אבל אני מצטערת להיות כאן כנראה בדעת יחיד, ועל אף כל האמפתיה אנחנו מביעים התנגדות להזרמת כספים נוספת.

חיים אורון: בתור מה אתם אומרים את זה?

נילי בן-גיגי: אני רק מביעה את דעתי ואתם תעשו אתה מה שאתם רוצים.

נילי בן-גיגי: כל פעם שבעבר הוזרמו כספים, זה נתן אוויר מדומה לנשימה וכך הגענו שוב ושוב במשך השנים לכאן.

נילי בן-גיגי: במשך שנים שמענו את הסיפור הזה.

נילי בן-גיגי: כיוון שביקשו ממני לקצר בדבריי אני לא אומר איפה עוד אפשר לקצץ ועוד לא קוצץ.

נילי בן-גיגי: כל הזרמת כספים במצב הנוכחי תיתן אורך נשימה מדומה ותיתן את האשליה כאילו כביכול המצב יכול להימשך והוא ייגרר וייגרר.

משה גביש: לגבי משכורת יולי שמשולמת באוגוסט, בניגוד למה שנאמר כאן, עובדים שמרוויחים עד 6,000 שקלים אין להם שום פגיעה במשכורת.

משה גביש: גם את זה אנחנו עושים מדורג.

משה גביש: הפגיעה, אם תהיה, העובדים שמרוויחים עד 6,000 שקלים לא ייפגעו ומעליהם גם כן אנחנו עושים את זה באופן מדורג.

משה גביש: אנחנו מנסים לעשות במסגרת הכסף שיש לנו וזה לא חל על כולם במידה שווה אלא באופן פרוגרסיבי.

משה גביש: המשכורת תשולם במהלך חודש אוגוסט כי נכנסים לנו כספי אגרה באוגוסט.

משה גביש: זה לא שמשכורת יולי לא תשולם בכלל.

קריאה: איפה ההבראה והביגוד?

קריאה: לנו אין משכורת.

חיים אורון: למה לכם לריב אתו?

חיים אורון: הוא עובד בנושא הזה בלי משכורת.

קריאה: אנחנו עובדים עם משכורת.

חיים אורון: אנחנו אתכם.

קריאה: איפה ההבראה והביגוד?

קריאה: מגיע לנו הבראה וביגוד.

משה גביש: עד 6,000 שקלים לא נפגעים.

משה גביש: שנית, המשכורת תשולם עם כניסת האגרה להערכתנו בסביבות 8 באוגוסט או 10 באוגוסט, אז אנחנו מקווים שהיא תושלם ובכל מקרה במהלך אוגוסט הפעם היא תושלם.

משה גביש: בספטמבר המצב יהיה יותר גרוע ולכן מה שהוצע כאן על ידי חברי הוועדה, אני חושב שלחודשיים האלה, אני לא ממליץ על יותר מחודשיים כי גם מה שנאמר כאן הוא נכון.

משה גביש: הרשות קיבלה הרבה פעמים כספים כולל בשנה שעברה שהיא קיבלה 40 מיליון ולא עשינו בהם שימוש מושכל כי לא הגענו להסכמות.

משה גביש: לכן אני חושב שכן צריך לקצוב את זה בזמן בדיוק כפי שנאמר כאן.

משה גביש: צריך לקצוב את זה בזמן, ולזמן הזה אם אנחנו נקבל ל 30 מיליון שקלים או 22 מיליון שקלים, אם יוותרו לנו על החזר החוב לחודשיים ולא יותר, כי אחרת שוב אנחנו הולכים כמו בשנה שעברה, אני חושב שזה הכרח ואני מצטרף לכל מה שאמרו כאן חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אבישי ברוורמן: אני חוזר על מה שאמר חבר הכנסת אורון ויתר חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: זה הזמן לנצל את האווירה הטובה, כמו שאמר גם מר גינוסר, כדי לסיים את הנושא.

אבישי ברוורמן: אני פונה כאן גם לאוצר.

אבישי ברוורמן: מימון הביניים בסופו של דבר הוא הכרחי.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא נכנסים, כמו שאמר חבר הכנסת אורון, למשא ומתן אבל יש כאן הרבה אנשים שיש להם ניסיון במשא ומתן, כולל אני, ויש נקודה שצריך לגמור ולגמור ברוח טובה כי לפעמים האסקלציות לקראת הסוף רק פוגעות.

אבישי ברוורמן: לכן אנחנו נעקוב בדריכות ושוב, אנחנו מחזקים את כל הצדדים לסיים.

ראובן ריבלין: רוח טובה לא תהיה.

ראובן ריבלין: צריך אחריות.

קריאה: הוועד הסכים והוועד מוכן.

קריאה: אנשים רעבים ולכן שיקול הדעת שלהם הוא לא הגיוני.

קריאה: הכל יכול להתפרק.

אבישי ברוורמן: אני אומר שאנחנו נעקוב.

אבישי ברוורמן: שוב, אני פונה לאוצר כדי שיעזור בנושאים האלה כדי לגמור את מימון הביניים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.