הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך לעניין חוק הרשות השנייה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 2, 2008-08-06 11:00

גלעד ארדן: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

גלעד ארדן: אנחנו יושבים כאן בישיבה משותפת של ועדת הכלכלה וועדת החינוך לעניין חוק הרשות השנייה.

גלעד ארדן: זו הוועדה הרלוונטית לעניין התקנות האלה על פי דרישות החוק.

גלעד ארדן: אני רוצה להזכיר, שהרקע להגשת התקנות הוא העובדה שזיכיונו של ערוץ 10 כערוץ השלישי אמור לפקוע בינואר 2010.

גלעד ארדן: על פי החוק, לרשות השנייה יש סמכות, במידה והערוץ עמד במחויבויותיו, לדון בבקשה שלו להאריך את זיכיונו ללא מכרז לשתי תקופות זמן של שנתיים ועוד שנתיים.

גלעד ארדן: החוק קבע, שכדי להגיש את הבקשה הזו וכדי לדון בה השר יצטרך להגיש תקנות לאישור ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: זה הרקע להגשת התקנות.

גלעד ארדן: היום אי אפשר לנתק את הדיון בתקנות האלה מהרקע הכללי של מצב ערוץ 10 ואי עמידתו במחויבויותיו לפי דוח ועדת תורג'מן, שאישרה מועצת הרשות השנייה.

גלעד ארדן: אני אבקש ממשרד התקשורת להציג את התקנות.

גלעד ארדן: אם תרצו להוסיף על תפיסתכם הכללית בנושא, זה בסדר.

גלעד ארדן: אולי השר גיבש בינתיים עמדה.

גלעד ארדן: אני אומר את זה בלי ציניות.

גלעד ארדן: הנושא הוא כבד משקל, ולא נושא פשוט.

גלעד ארדן: אני הייתי גם רוצה לשמוע את מה שקרה מאז הדיון האחרון, כפי שתסקור בפנינו יו"ר מועצת הרשות השנייה, ואז נשמע את עמדת ערוץ 10.

גלעד ארדן: לא נתנו עד היום לערוץ 10 הזדמנות להציג איך הוא רואה את המשך הפעילות שלו.

דוד טל: אני יזמתי פגישה עם הגברת דאבוש, ולמדתי עוד כמה דברים.

נוגה רובינשטיין: התקנות המובאות היום בפני הוועדה המשותפת הן תקנות טכניות בעיקרן, שמאפשרות לערוץ 10 להגיש את הבקשה להארכת הזיכיון, ולמועצה לקבל החלטה.

נוגה רובינשטיין: מה שאנחנו ביקשנו לעשות במסגרת התקנות, הוא לקבוע לוח זמנים שמאפשר הגשת בקשה וקבלת החלטה, באופן שככל שהמועצה מחליטה לא להאריך את הזיכיון תהיה אפשרות אמיתית לפרסם מכרז ולבחור זוכה.

נוגה רובינשטיין: המועדים שנמצאים בפניכם, אלה מועדים שנמסרו לנו בעמדה של הרשות השנייה, אחרי שהגורים המקצועיים שם בדקו את התאריכים.

דוד טל: האם בסד הזמן הזה אפשר יהיה לצאת למכרז?

נוגה רובינשטיין: כן.

נוגה רובינשטיין: לפי העמדה שקיבלנו מהרשות השנייה, שהיא הגורם האמון על כל הנושא הזה, יש אפשרות לקיים את כל התהליכים.

גלעד ארדן: תסבירי לנו מהם המועדים שקבעתם.

נוגה רובינשטיין: המועד להגשת בקשה להארכת תוקף הוא א' באלול, ראשון בספטמבר.

נוגה רובינשטיין: אני מודעת לזה שהמועד קרוב, וככל שהוועדה תחליט לאשר את התקנות תצטרך להיות דחייה קלה כדי שתהיה אפשרות להגיש בקשה מלאה.

נוגה רובינשטיין: סעיף קטן (ב) מתייחס כבר לתקופה הבאה.

נוגה רובינשטיין: החוק מאפשר שתי תקופות הארכת הזיכיון, אבל תקופת הארכה השנייה, ככל שתינתן תקופת הארכה ראשונה, תצטרך בדיקה נפרדת.

נוגה רובינשטיין: ההחלטה של המועצה צריכה להינתן עד יום ראשון בפברואר 2009, מה שנותן למועצה כמה חודשים לקבל החלטה.

נוגה רובינשטיין: מהראשון לפברואר 2009, ככל שמישהו אחר אמור לעלות לאוויר ב-31 לינואר 2010, יתקיים מכרז וייבחר זוכה שאמור להיערך עד תקופת הזמן הזו.

גלעד ארדן: תרשי לי לשאול אותך שאלה מקצועית.

גלעד ארדן: בין הראשון לספטמבר 2008 לראשון לפברואר 2009 יש 5 חודשים.

גלעד ארדן: לי זה נראה זמן ארוך להכריע בבקשה.

גלעד ארדן: לבקשה יכולה להיות תשובה שהיא כן או לא.

גלעד ארדן: אם התשובה היא לא, אז מהראשון לפברואר 2009 ועד לראשון לפברואר 2010 מדובר על שנה, שבה צריך להכין מסמכי מכרז, לפרסם מכרז, לאפשר הגשת המועמדויות, החלטה בהן, ערעור עליהן, ואז מי שזוכה – בהנחה שלא בהכרח יזכה מישהו שיש לו כבר אולפנים וכוכבים – הוא יצטרך לעלות גם לאוויר עד לראשון בפברואר 2010.

גלעד ארדן: האם לא היה כדאי לצמצם את משך הזמן שנותנים למועצה להחליט, כדי שלא יגידו אחר כך שאין ברירה אלא להאריך.

גלעד ארדן: אני שואל את זה מבלי לחוות דעה.

נוגה רובינשטיין: אנחנו ביקשנו את עמדת הרשות השנייה, וקיבלנו עמדה כתובה שמציינת אבני דרך לכל שלב.

נוגה רובינשטיין: אולי נכון שהרשות השנייה תפרט את אבני הדרך שהיא ראתה לנגד עיניה, ולמה התאריכים המוצעים הם התאריכים הנכונים ביותר.

נורית דאבוש: ערוץ 10 נבחן על ידי ועדת תורג'מן.

נורית דאבוש: ועדת תורג'מן גיבשה דוח, והדוח הוצג בפני ועדת הכלכלה של הכנסת.

נורית דאבוש: הדוח הצביע על שלושה דברים מאוד חשובים.

נורית דאבוש: הראשון הוא גובה החובות של ערוץ 10 בשנת 2004-2006.

נורית דאבוש: השני הוא שנעשתה חלוקה מאוד ברורה לגבי האחריות להחזר החובות האלה.

נורית דאבוש: אנחנו מדברים על חובות כלכליות, חובות של דמי זיכיון, תמלוגים וקולנוע ישראלי, שהרשות השנייה מסוגלת לאכוף היום על ערוץ 10 בלוחות זמנים מאוד קצרים את ההחזרה שלהם.

נורית דאבוש: החלק השני, הוא מחויבויות של תוכן.

נורית דאבוש: העמידה בהן פירושה שהן הגיעו למסך, והצופה הישראלי ייהנה מהן.

נורית דאבוש: ועדת תורג'מן והמועצה השתכנעו, שבתוקף הזמן הזה עד 2010 אין שום אפשרות שאכן ערוץ 10 יוכל לעמוד במחויבויות שלו ושהצופה ייהנה מהן.

נורית דאבוש: שמענו את עמדת ערוץ 10 לא פעם אחת ולא פעמיים.

נורית דאבוש: הנהלת ערוץ 10 חזרה והדגישה ביושרה רבה, שהיא לא תצליח לעמוד במחויבויות האלה.

נורית דאבוש: שמענו גם את עמדת שוק היוצרים שהיתה מאוד ברורה ובהירה, ששוק היצירה הישראלי לא יוכל לספק את התכנים האלה בפרק הזמן הקצר הזה.

נורית דאבוש: הם ביקשו זמן נוסף.

נורית דאבוש: ועדת תורג'מן החליטה לבחון את האפשרות להעניק זמן נוסף של שנתיים לערוץ 10, כדי לאפשר לו לעמוד במחויבויות התוכן.

נורית דאבוש: חשוב להדגיש, כי גם השנתיים האלה הותנו בדוח תורג'מן בכך שתקודם החקיקה בכל מה שקשור לכללי האכיפה והאמצעים שיועמדו לרשות הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו על מנת לאכוף את העמידה במחויבויות.

נורית דאבוש: לצערי, במשך חודש וחצי מאז אישור דוח תורג'מן לא קרה שום דבר.

נורית דאבוש: המועצה מצאה לנכון להתכנס ביום ראשון האחרון, ולומר שעל בסיס הנתונים הקיימים כרגע לא נותר לנו אלא לקבל החלטה שאומרת:

נורית דאבוש: אנחנו קוראים לערוץ 10 לשימוע לפני נטילת זיכיונו.

נורית דאבוש: אנחנו לא רוצים שמישהו יבוא איתנו בדין ודברים בעוד כמה שנים.

נורית דאבוש: אנחנו יודעים להגיד היום, שבנקודת הזמן הזו ערוץ 10 בשנה וחצי האלה לא יחזיר את מחויבויות התוכן שלו.

נורית דאבוש: אנחנו יודעים להגיד את זה, ולכן הפתרונות הם אחד משניים.

נורית דאבוש: ניסינו פתרון אחד שמשמעותו היתה תקופה של שנתיים.

נורית דאבוש: הפתרון הזה לא צלח בידנו, ולכן עברנו לפתרון השני.

נורית דאבוש: הפתרון השני, הוא שכרגע אנחנו אמורים לקיים שימוע.

נורית דאבוש: להערכתי, עד הראשון באוקטובר אנחנו נוכל לקיים את השימוע ולקבל החלטות שהן אופרטיביות.

נורית דאבוש: אנחנו לא זקוקים ליותר מאשר חודש וחצי-חודשיים כדי להשיב על השאלה, האם צריך להאריך זיכיון או לא להאריך זיכיון.

נורית דאבוש: אני מקבלת את עמדת יו"ר ועדת הכלכלה, שפרק הזמן צריך להיות הרבה יותר קצר, ולאור העובדה הזו אני חושבת שצריך לשנות את התאריכים.

נוגה רובינשטיין: אני רק אדגיש, שהתאריכים ניתנו על יסוד מה שהרשות השנייה מסרה לנו.

נורית דאבוש: חשבנו שדוח תורג'מן יעבור לחלק של החקיקה.

דוד טל: האם לא התכוונתם לעשות שום דבר במהלך החודש וחצי האלה?

דוד טל: נדמה לי שהמשרד היה צריך לחוקק חוק אם הוא חושב אחרת.

דוד טל: אני הבנתי מדבריה של גברת דאבוש, שדנו בכך לפני חודש וחצי ומישהו היה צריך להביא איזושהי הצעת חוק.

נורית דאבוש: היתה פנייה שלי לשר התקשורת בעניין הזה, והדברים לא הגיעו לכלל מימוש.

דוד טל: לא היתה התייחסות של משרד התקשורת לדבר כל כך חשוב.

נגה רובינשטיין: אני מבינה שהיתה פנייה, אבל אני לא ראיתי את הפנייה הזו ולכן אני לא יכולה להתייחס אליה.

דוד טל: מי ממשרד התקשורת יכול להתייחס לזה?

דוד טל: מדבריה של הגברת דבוש עולה שהיתה צריכה להיות חקיקה כדי שאפשר יהיה להמשיך את הזיכיון של ערוץ 10.

דוד טל: מישהו היה צריך להגיש את זה.

דוד טל: חברי כנסת יכלו לעשות זאת, אבל זו לא אחריות שלנו אלא של משרד התקשורת.

דוד טל: שר התקשורת היה צריך להגיש.

גלעד ארדן: האם אני יכול להגן על שר התקשורת?

גלעד ארדן: מה זאת אומרת: הוא צריך להגיש?

גלעד ארדן: זו החלטה מקצועית-ערכית שלו.

דוד טל: אם זה עולה בקנה אחד עם השקפת עולמו, הוא היה צריך לעשות משהו.

גלעד ארדן: גם אי הגשת תיקון חקיקה זה סוג של הבעת עמדה מסוימת.

דוד טל: ודאי.

דוד טל: זה בסדר גמור.

מנשה סמירה: לגבי לוחות הזמנים, שמעת מה היא אמרה.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: היא אמרה, שגם הרשות סבורה שניתן לקצר את לוחות הזמנים.

גלעד ארדן: היועצת המשפטית של הוועדה אומרת לי שלכאורה התקנות מיותרות כרגע.

גלעד ארדן: אם אני מבין נכון את החוק, גם אם יש תקנות אין אפשרות כרגע לדון בבקשה.

גלעד ארדן: הרי האפשרות לדון בבקשה היא רק כאשר יש קיום המחויבויות.

נוגה רובינשטיין: נכון.

דורון אבני: עכשיו המסגרת הפורמאלית היא, שהמועצה תדע לקיים שימוע לערוץ 10 בנושא שלילת הזיכיון כחלק מנקודת הבדיקה שקבועה בסעיף 34 לחוק.

דורון אבני: אם הערוץ יצלח את נקודת הבדיקה בעקבות ממצאי השימוע, יהיה ניתן רק אז לדון בהארכת הזיכיון.

נגה רובינשטיין: לכן עולה השאלה, איך נעשתה כבר פנייה להארכת הזיכיון בחקיקה עוד לפני שהיתה בדיקה שמחויבת קודם לכן.

נגה רובינשטיין: הלו"ז בחוק הרשות השנייה מחייב לבצע בדיקה של עמידת הערוץ בתנאי זיכיונו.

נגה רובינשטיין: רק לאחר מכן יש אפשרות להאריך את הזיכיון.

נגה רובינשטיין: נכון שיש אפשרות לתקן חקיקה, אבל יש סדר זמנים.

דוד טל: אם רוצים.

דוד טל: אם לא רוצים, זה גם בסדר.

דוד טל: אני לא רוצה שיוצר מצב בו לא מגישים הצעת חוק, ולעומת זה יבואו לפה היום ויגידו דבר הפוך.

דוד טל: היתה אפשרות לשר להגיש הצעת חוק, כדי שאפשר יהיה להאריך את הזיכיון לערוץ 10.

נוגה רובינשטיין: לפני עמדת המועצה ביחס לעמידה בתנאי המחויבות של המכרז.

דוד טל: אבל המועד נגמר.

קריאה: נעשתה בדיקה.

נוגה רובינשטיין: דורון, האם היתה בדיקה.

נוגה רובינשטיין: יש סעיף בחוק שמחייב עמידה בתנאים.

דוד טל: למה את שואלת אותו?

דוד טל: האם את לא יודעת את התשובה?

נוגה רובינשטיין: עוד אין החלטה.

דוד טל: היתה החלטה.

דוד טל: את מדברת כאילו שאת לא יודעת שנעשתה בדיקה, ואת יודעת.

נוגה רובינשטיין: יש הבדל בין דוח תורג'מן לבין נקודת הבדיקה שהמועצה מחויבת לתת לגביה החלטה בתוך החוק.

נוגה רובינשטיין: זה עוד לא נעשה, ולכן יצא גם השימוע.

דורון אבני: זה מה שהבהרתי כרגע.

דורון אבני: יש את דוח תורג'מן, אבל המועצה השהתה את ההחלטה הסופית ונקודת הבדיקה כדי לראות אם הליכי החקיקה יצלחו.

גלעד ארדן: בקיצור, היה חסר בחוק המקורי סעיף שאומר, שבהתקיים הבדיקה שאתם מדברים אליה בדוח תורג'מן שמראה שאין עמידה במחויבויות אי אפשר לעבור לשלב הבא של הגשת בקשה.

נגה רובינשטיין: לא נכון.

גלעד ארדן: זו הפרשנות.

דורון אבני: זו לא פרשנות.

דורון אבני: זה נובע מקריאת החוק.

אתי בנדלר: זו ממש לא פרשנות.

אתי בנדלר: זה כמעט "רחל בתך הקטנה" אי אפשר לומר את הדברים בצורה יותר ברורה בחקיקה.

נגה רובינשטיין: יש הסכמה על הנקודה הזו.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: מר פרידמן, איך אתם רואים את המשך הדברים.

מודי פרידמן: אנחנו די תמהים על ההתנהלות של רשות ומועצה, שמקימים ועדה, מגיעים להחלטה, הצבעה והסכמה ופתאום הדבר נתקע.

גלעד ארדן: תרשה לי לקטוע אותך.

גלעד ארדן: אני מתפלא על ההתפלאות שלך.

גלעד ארדן: המועצה קיבלה עובדות מסוימות שהיא לא יכולה להתכחש אליהן, כתבה אותן בדוח שלה – אחרי חילוקי דעות, אבל עדיין העובדות מעידות על הפרה - ואחרי שהיא שקלה את השיקולים הציבוריים היא המליצה כן להאריך את החוזה.

גלעד ארדן: כיוון שאין לה סמכות להאריך את החוזה כאשר יש הפרות, היא המליצה לאפשר לכם לפרוש את ההפרות.

גלעד ארדן: למועצה אין סמכות לתקן חקיקה, כפי שהסבירה יו"ר המועצה.

גלעד ארדן: את זה או הכנסת יכולה לעשות זאת על ידי הצעת חוק פרטית, או הממשלה.

גלעד ארדן: כיוון שלא הממשלה ולא הכנסת הרימו את הכפפה והמועצה לא יכולה להשאיר את הנושא הזה באוויר בלי להשתמש בסמכויותיה, היא פנתה למסלול השני, היחיד שנותר לה כאשר יש הפרה ועומדת להסתיים תקופת זיכיון.

גלעד ארדן: למה אתה מתפלא?

מודי פרידמן: אני אבהיר את הפליאה.

מודי פרידמן: אני מתפלא על כך שרשות שעובדת תחת משרד התקשורת הולכת למהלך מבלי למצות את התהליך הזה.

מודי פרידמן: התהליך הזה היה ידוע, התהליך הזה היה אמור להיעשות בתקופה מוקדמת יותר.

מודי פרידמן: בנקודת הזמן הזו, אנחנו מבינים לאיזה מסלול זה הולך.

מודי פרידמן: צריך שכולנו נבין אותו, ושלא נתפלא אחר כך שקרה כך או אחרת.

מודי פרידמן: עמדתי האישית היא מאוד עצובה.

מודי פרידמן: אני לא חושב שמישהו רוצה ללכת למסלול הזה.

מודי פרידמן: כולנו צריכים להבין היום את ההשלכות.

דוד טל: היום אנחנו עצובים על מה שהחלטנו בעבר.

גלעד ארדן: מה החלטנו בעבר?

דוד טל: אתה ברוב טובך נטית להבין יותר מהרבה חברי כנסת אחרים את הרצון ואת הצורך בערוץ מסחרי נוסף, והשתמשת בכל הארגומנטים האפשריים כדי להסביר למה כדאי לאפשר לו להתקיים.

דוד טל: לא בדקנו עד תום, האם יש מקום לערוץ כזה.

דוד טל: עד אשר לא נקבל תשובות ברורות לא נוכל לפתור את הבעיה מהשורש, ונצטרך להתכנס פה פעם ועוד פעם מבלי לפתור את הבעיה.

דוד טל: לגבי הרגולציה, יכול להיות שהרגולציה כבדה והם לא יכולים להרים את זה.

דוד טל: אני אז הייתי בדעה, שאם לא יקיימו את המחויבות שלהם צריך להפקיע מהם את הרישיון.

דוד טל: לפני כן, צריך לבדוק אם מישהו יכול להקים את הרגולציה, והאם יש מקום לערוץ נוסף.

דוד טל: יכול להיות שמדינת ישראל היא כל כך קטנה, עד אשר אין צורך בעוד ערוץ מסחרי.

ירמי קדושי: מה אתה רוצה מונופול?

ירמי קדושי: מה זה אין צורך בעוד ערוץ?

דוד טל: למה אדוני מפריע לי?

דוד טל: היו"ר יאפשר לך לדבר כמה שתרצה.

דוד טל: בזמנו דיברו על כך שצריך לאשר אופק עסקי.

דוד טל: אנחנו נותנים את האופק עסקי, וכל דבר טעון עוד פעם אופק עסקי.

דוד טל: אנחנו לא מסיימים עם זה.

דוד טל: לכן, אני טוען שעד שלא תיעשה בדיקה מאוד יסודית, בין אם על ידי אנשי משרד התקשורת ובין אם על ידי אנשי האוצר, ונקבל את התשובות והנתונים, יהיה לנו קשה לומר באופן אבסולוטי שיש לשלול מהם את הזיכיון.

גלעד ארדן: אני לא חושב שוועדת כלכלה טעתה בעבר כאשר היא אישרה הקלות או עזרה לערוץ 10 לעמוד על רגליו.

גלעד ארדן: אני חושבת, שהתועלת שיש בתחרות בתקשורת המסחרית היא ברורה לכולנו.

גלעד ארדן: אני לא צריך הערות מיוצרים, מפיקים או פרסומאים.

גלעד ארדן: יש בכך תרומה לכלכלה, למקומות עבודה, להוזלת מחירי הפרסום, למרות שאומרים שהעמלות של משרדי פרסום גדלו כתוצאה מקיומו של ערוץ 10.

גלעד ארדן: אני לא אכנס לויכוח הזה.

גלעד ארדן: אמורה להיות תועלת נוספת לציבור הצופים, והיא באה לידי ביטוי במחויבויות שהמחוקק והרשות קבעו.

גלעד ארדן: עם זאת, שום תועלת לא יכולה להיות בת ערובה של התועלת האחרת.

גלעד ארדן: זה לא קיים בשום מכרז.

גלעד ארדן: אם תבוא חברת דניה סיבוס ותגיד: זכינו ואנחנו צריכים להקים את כביש 431 אבל מחיר הברזל כל כך התייקר שזה כבר לא כדאי, ולכן אני אשים ברגים סוג ז', ברור שזה לא יהיה מקובל על אף אחד מאיתנו.

גלעד ארדן: זו בעצם גם הטענה העיקרית היום של ערוץ 10.

גלעד ארדן: אגב, אף פעם לא נכנסנו איתם לשאלה, האם היו כשלים ניהוליים והאם כן נחתמו חוזים כאלה או אחרים.

דוד טל: אני שאלתי כמה פעמים, האם הם לא מתנהלים בצורה ראויה.

גלעד ארדן: אין לנו הבנה בזה, כמו שאין לנו הבנה ברמת הרגולציה.

גלעד ארדן: כיוון שהיתה אינתיפאדה שאחריה הציפיות לעוגת הפרסום מתבדות והיא קטנה במקום לגדול, המחוקק הכיר בזה והפחית משמעותית מחויבויות.

גלעד ארדן: היום אנחנו במצב אחר לגמרי.

גלעד ארדן: מאז תיקון החקיקה האחרון לא התשנה דבר שאי אפשר היה לצפות אותו.

גלעד ארדן: לא קרה כאן מצב בו כל המפרסמים נטשו את הטלוויזיה, וממשיכים לפרסם רק באינטרנט.

גלעד ארדן: זה לא קרה, וגם אם קרה היה צריך לצפות את זה.

גלעד ארדן: האינטרנט היה גם בשנת 2005.

גלעד ארדן: הוא לא הומצא בשנתיים האחרונות.

גלעד ארדן: לכן, אני מצטער שאתה, מר פרידמן, מציג את זה כאילו זה תהליך שאף אחד מאיתנו לא רוצה.

גלעד ארדן: מה זה תהליך שאף אחד מאיתנו לא רוצה?

גלעד ארדן: אנחנו גם לא רוצים שאנשים יזכו במכרזים של המדינה ואחרים יפסידו אותם, וזה שזכה במכרז לא יעמוד במה שהוא התחייב.

גלעד ארדן: גם את זה אנחנו לא רוצים, אבל אתם אלה שגורמים לתוצאה הבלתי רצויה.

מודי פרידמן: בהצעה שהוצעה בדוח תורג'מן, היתה אמירה שהדברים יוחזרו, שהמחויבות שלנו תוחזר.

מודי פרידמן: זו היתה המטרה של דוח תורג'מן, ולא לוותר על המחויבות.

מודי פרידמן: אנחנו נמצאים במציאות, בה אני לא רואה שהחברים שלנו בערוץ המתחרה מסוגלים לעמוד במחויבות כזו.

מודי פרידמן: זה לא מצב בו הרגולציה כבדה על ערוץ 10 כאשר ערוץ 2 יודע להתנהל איתה.

מודי פרידמן: יש פה בעיה הרבה יותר משמעותית שאנחנו מתריעים עליה כבר הרבה זמן, ויש אדישות או חוסר אכפתיות להתמודד מול זה.

מודי פרידמן: הדבר הזה הוא מספיק כבד.

מודי פרידמן: אני מסכים עם חה"כ דוד טל, שלא נעשתה בדיקה.

מודי פרידמן: אנחנו לא יכולים להתעלם ממצב, שבו ערוץ הרבה יותר ותיק עם הרבה יותר ניסיון גם כן סובל מרגולציה שהיא לא הגיונית.

מודי פרידמן: אי אפשר להתעלם מזה.

מודי פרידמן: לא צריך לומר: אלה הבעייתיים והבעיה היא שלהם, והם לא יודעים להתנהל.

מודי פרידמן: חוסר ההתנהלות הזו עלתה לאלה שלא יודעים להתנהל מעל מיליארד שקלים.

מודי פרידמן: לפחות בואו נכבד אותם על כך שהם הוציאו מיליארד שקלים.

דוד טל: אבל ערוץ 2 לא טוען שיש לו רגולציה כבדה כל כך.

מודי פרידמן: לא?

דוד טל: אני לא שמעתי.

דוד טל: מר צנגן, האם אתם רווחיים?

יוחנן צנגן: ברגע שאקבל רשות דיבור, אשמח להגיב.

מנשה סמירה: מודי, תדייק.

מנשה סמירה: אתם מדברים על המינימום בחוק, 50,000,000 שקלים, ואילו ערוץ 2 על התחייבויות של הרבה מעבר.

מנשה סמירה: כלומר, יש פה מדרגת חוק מינימאלית.

גלעד ארדן: נניח שאני מקבל את טענתך שיש בעיה, שהיא עודף רגולציה ודרישות, כך שלקיים ערוץ מסחרי נוסף לא יכול גם לייצר רווח כלכלי למי שיקיים את זה, ולכן חייבם לדון ולשנות את הדרישות הרגולטוריות ולהקל בהן כך שתהיה כדאיות כלכלית לערוץ כזה.

גלעד ארדן: זה נכון לגבי העתיד, אבל אנחנו היום לא בעתיד.

גלעד ארדן: אנחנו בהווה.

גלעד ארדן: אתם אומרים שההווה הוא בן ערובה של העתיד, ואם אנחנו רוצים עתיד אנחנו צריכים לוותר לכם על מה שעשיתם לא בסדר בהווה מול ההתחייבויות.

מודי פרידמן: אנחנו לא אומרים את זה.

גלעד ארדן: זה בדיוק מה שאתם אומרים.

מודי פרידמן: לא.

מודי פרידמן: דוח תורג'מן מביא לידי ביטוי החזר חובות עבר.

מודי פרידמן: כרגע ההתייחסות נעשתה כך, שמבחינה פרוגרמטית אתה לא מסוגל לעמוד בהחזר הזה בלוחות הזמנים האלה.

מודי פרידמן: אין לזה יכולת.

מודי פרידמן: אתה יכול להגיד לי: זהו, ואני לא מוכן להתייחס לזה.

מודי פרידמן: זה לא שאנחנו עכשיו אומרים שאנחנו לא נתייחס ל-60,000,000 שקלים ולא נחזיר אותם.

מודי פרידמן: זו לא התייחסות שלנו.

גלעד ארדן: אז מה כן?

דוד טל: אתם לא יכולים להחזיר את ה-60,000,000 שקלים בפרק זמן קצר.

גלעד ארדן: תרשה לי להציג את זה כמו שאני רוצה להציג: אם לא יהיו רישיונות בשנתיים הקרובות.

נגה רובינשטיין: זו דרך מצוינת בשביל להתגבר על זה שלא צריך להחזיר חובות, עוברים מיד למשטר של רישיונות וזה כבר לנצח.

גלעד ארדן: נניח שלא יהיו רישיונות בשנתיים הקרובות.

גלעד ארדן: תחת הנחת העבודה הזו, מה יהיה עם ה-60,000,000 שקלים האלו?

מודי פרידמן: אני עצוב לשמוע את זה.

גלעד ארדן: אני לא אומר שלא יהיו.

גלעד ארדן: אני באופן אישי תומך ברישיונות.

גלעד ארדן: אף אחד פה בחדר לא יודע להגיד לך, אם יהיו ומתי יהיו.

גלעד ארדן: גם אם זה יהיה בחוק ההסדרים, אף אחד לא יודע אם זה יעבור ואף אחד לא אומר שבין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית לא ייקח שנתיים וחצי או ארבע שנים לבדוק מה הרגולציה שצריכה להיות ברישיונות ומה הסנקציות שצריכות להיות ברישיונות.

גלעד ארדן: אף אחד לא יודע את זה.

גלעד ארדן: אלה תהליכים של כנסת וממשלה, שהם מאוד מהירים.

גלעד ארדן: אי אפשר לדעת כמה זמן הם ייקחו, אם בסוף בכלל הם יעברו.

נורית דאבוש: אני רוצה לענות לך על הפליאה.

נורית דאבוש: זה מפתיע אותי שאתה הפכת להיות הדובר של דוח תורג'מן.

נורית דאבוש: בוא נחזור לעמדה המקורית של ערוץ 10.

נורית דאבוש: ערוץ 10 אמר שהוא לא מקבל את הדוח.

נורית דאבוש: אתה אמרת שאתה לא מסוגל להחזיר, ולכן זה קצת מפתיע שעכשיו אנחנו משתמשים בדוח.

נורית דאבוש: בעניין הזה אנחנו רוצים להבהיר, שאנחנו מרגישים מחויבות אמיתית לערוץ שלישי במדינת ישראל.

נורית דאבוש: אנחנו חושבים שזה חשוב לדמוקרטיה הישראלית.

נורית דאבוש: אנחנו חושבים שיש לכך תרומה לתרבות הישראלית, ודאי לשוק היצירה.

נורית דאבוש: ההחלטה שלנו לא נובעת מהרצון שלנו לסגור את ערוץ 10.

נורית דאבוש: בדיוק הפוך.

נורית דאבוש: ההחלטה שלנו נובעת ממקום שבו כאשר יש ערוץ שלישי שמשדר ויש לו מחויבויות, הוא צריך לעמוד בהן.

נורית דאבוש: אותו דבר אנחנו נעשה גם עם ערוץ 2.

נורית דאבוש: אתה יודע שבמקביל לפעולה הזו ולעקרון הזה שמנחה אותנו, ודאי במחויבויות הכלכליות ובטח במחויבויות התוכן, אנחנו מקיימים היום עבודת מטה מקיפה, משמעותית ויסודית לגבי השאלות והנהלים הנמצאים כרגע ברגולציה הנוכחית.

נורית דאבוש: יושב פה מנכ"ל הרשות השנייה שעושה זאת, ואחרי שהוא יקיים את כל העבודה הזו אנחנו נבוא ונציג לחברי הכנסת את עמדתנו לגבי הרגולציה כולה.

נורית דאבוש: אי אפשר היום לדבר על רגולציה קשה ביחס למחויבויות העבר.

נורית דאבוש: אנחנו מדברים על 2004-2006, 3 שנים שבהם לא נעשו הדברים וכרגע צריך להחזיר אותם.

מודי פרידמן: הנושא של רגולציה קשה לא נולד היום.

מודי פרידמן: הדיון הזה לא נולד היום.

מודי פרידמן: אני כבר לפני 3 שנים אמרתי שחייבת להיעשות עבודה שמייצרת קשר בין גודל שוק לבין מחויבות.

מודי פרידמן: אי אפשר להתעלם מזה.

מודי פרידמן: הדברים האלה לא מטופלים.

מודי פרידמן: בסך הכל אני מסוגל להבין שאם אלה הבוכים ממשיכים לעבוד, אז כנראה אין בעיה.

מודי פרידמן: יש פה איזשהו כשל בעייתי.

מודי פרידמן: חבר'ה יש בעיה, והבעיה לא צצה אתמול או בדוח תורג'מן.

מודי פרידמן: זו בעיה שיש איזושהי אדישות או חוסר רצון בתחום התקשורת לרדת לרזולוציה כזו.

ישראל חסון: איזה קסם תעשה כך שתוך שנתיים תהיה מסוגל להגדיל את הנפח שלך, אלא אם כן אתה מתכוון לגלגל את החוב?

מודי פרידמן: היכולת שלנו לייצר ולהחזיר תמיד גדלה, כי הערוץ גדל.

מודי פרידמן: הערוץ משנה לשנה מתפתח, המחזורים שלו גדלים והיכולת שלו גדלה.

מודי פרידמן: גם כצופים אתם יכולים לעקוב אחרי זה.

מודי פרידמן: הערוץ של היום הוא לא הערוץ שהיה לפני 4 שנים.

מודי פרידמן: הוא הרבה יותר משמעותי, יש לו יותר צופים, והיקפי ההכנסות שלו גדולים מבעבר.

מודי פרידמן: זה לא המצב שבו ישבנו פה לפני 5 שנים.

ישראל חסון: אבל אני הבנתי שצוואר הבקבוק הוא לא אתה, אלא יכולת היוצרים לתת את התפוקה הזו.

מודי פרידמן: צוואר הבקבוק נובע גם מבעיה של יצירה בז'אנר שבו אנו חייבים.

מודי פרידמן: הבעיה השנייה שאיתה אנחנו מתמודדים, היא המודל של סוגי תוכניות שאתה שם בערב בצורה סבירה.

מודי פרידמן: אם אתה בז'אנר של דוקומנטארי חייב שעות רבות, אתה לא יכול להפקיע ערבים שלמים לשם כך.

מודי פרידמן: אנחנו כרגע עושים את זה, וכתוצאה מזה אנחנו נפגעים ברייטינג ובהכנסות.

מודי פרידמן: צריך לייצר קורלציה והיגיון.

מודי פרידמן: בסופו של דבר אנחנו עסק מסחרי.

מודי פרידמן: בטווח הזמן הזה אי אפשר להחזיר את זה.

מודי פרידמן: עמדת המועצה היתה כזו.

מודי פרידמן: הם קיבלו את ההצעה, גם בזכות היוצרים שאמרו שליצור דרמה לוקח מעל שנתיים.

גלעד ארדן: אם הוא היה מזמין את העבודות מהיוצרים לפני שנתיים, הוא לא היה יכול לומר היום שלוח הזמנים לא מאפשר זאת.

גלעד ארדן: לוח הזמנים היה ידוע.

גלעד ארדן: זה שהזיכיון מסתיים בשנת 2010 היה ידוע.

גלעד ארדן: העובדה שהיה צריך לעמוד במחויבויות היתה ידועה.

גלעד ארדן: ערוץ 10 הביא לכך שהיום הוא בהפרה כל כך גדולה, שאי אפשר לתקן אותה עד סוף לוח הזמנים.

ישראל חסון: אני הבנתי שבחוק אין מרחב גמישות.

נגה רובינשטיין: כן.

גלעד ארדן: אני חייב להציג את זה, כי אני חוקקתי את החוק.

גלעד ארדן: זה נכון שאין מרחב גמישות.

גלעד ארדן: אני הכנסתי את הסעיף כדי שלא יהיה מרחב גמישות.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: כיוון שנעשו 3 תיקוני חקיקה לטובת ערוץ 10, בהתחשב במחדל ההתחלתי של העלייה לשידור, בהתחשב באינתיפאדה שגרמה לפגיעה בעוגת הפרסום.

גלעד ארדן: כאשר אני קידמתי את התיקון שיאפשר להם אופק של עוד 4 שנים, שאלו חברי כנסת:

גלעד ארדן: איך אפשר לתת להם עוד 4 שנים בלי מכרז אחרי שהם לא עומדים במחויבויות וכל הזמן מבטיחים?

גלעד ארדן: חה"כ כבל ודוד טל אמרו:

גלעד ארדן: הרי הם יבואו עוד פעם לקראת סוף הזיכיון, ויגידו שהם לא יכלו לעמוד בזה ועוד פעם יהיו חברי כנסת שירצו לעזור להם.

גלעד ארדן: לכן, החליטו להכניס סעיף בחוק, שאם הם לא עומדים במחויבויות עד לסוף הזיכיון המקורי הם לא יוכלו לקבל הארכה.

גלעד ארדן: בדיוק לשם מה שקורה כאן כרגע הכנסנו את הסעיף הזה.

גלעד ארדן: עכשיו הם מבקשים לתקן את הסעיף.

גלעד ארדן: אם יהיה רוב לכך בכנסת, בבקשה.

גלעד ארדן: אני בגלל ההתחייבות הציבורית שלי בעניין הזה אז, זו העמדה העקרונית שאני דבק בה.

לאון ליטינצקי: כמה שנים עברו מאז שתיקנתם את החוק ועד היום?

גלעד ארדן: 3 שנים, ואלו 3 השנים בהן הצטברו ה-100,000,000 שקלים.

לאון ליטינצקי: מר פרידמן, אתה טוען שפרק הזמן שתוכלו לעמוד בו הוא מעל שנתיים.

דוד טל: אם יאריכו להם את הזיכיון, הם יפרשו את זה על זמן יותר ארוך.

לאון ליטינצקי: לפני שלוש שנים גם ידעתם את זה, ולא יכולתם להגיע ליעד.

אתי בנדלר: הם לא ידעו.

אתי בנדלר: הם אמרו שהם יקיימו את כל המחויבויות.

אתי בנדלר: לפני שלוש שנים ישבו ושאלו אותם מפורשות: האם הפעם תוכלו לעמוד בכל המחויבויות.

אתי בנדלר: התשובה של מר פרידמן היתה ברורה – כן.

אתי בנדלר: בישיבה הקודמת היו"ר קרא לו את הדברים ושאל אותו איך הוא מסביר את זה, והוא אמר שהוא טעה.

אתי בנדלר: בעוד שנתיים שוב יבואו לכאן ויאמרו: טעיתי.

לאון ליטינצקי: לכן, אני שואל מה ההבדל בין לפני שלוש שנים לבין היום?

ישראל חסון: מאחר ואין לי את הרקורד, אני יכול לומר לך שעל מצבה של כל היפוכונדר כתוב: אמרתי לכם.

ישראל חסון: אני שואל מה מרחב הגמישות.

ישראל חסון: אם הוא לא קיים, השאלה היא האם הרגולציה היא לקבוע שאם אני צריך להיות שני מטר בעוד שנה אני אכן אוכל להיות שני מטר.

ישראל חסון: זו שאלה שחיונית מאוד.

ישראל חסון: השאלה השנייה שהיא מאוד חשובה, היא האם אפשר למצוא נוסחה שלא לתת להם ליהנות מההפקר גם אם לא משלמים.

גלעד ארדן: הצעתי את זה בעבר, וזה לא משהו ששמעתי עליו התייחסות עד היום מצד ערוץ 10.

גלעד ארדן: אני קצת מוציא את עצמי מגוחך.

גלעד ארדן: כאשר רשות בונה את התמהיל שהיא רוצה לראות על המסך, היא לא מתכוונת שבכל שנה היא תצטרך להוסיף אליו הפרות.

גלעד ארדן: זה נכון שזה יעוות את המסך, כי הציבור צריך לקבל מפרט מסוים של שידורים.

גלעד ארדן: החובה לדחוס לאותו מסך השלמות על דברים שהחסירו מהציבור, יוצרת מעוות שהמחוקק והרשות השנייה לא התכוונו אליה.

גלעד ארדן: זו לא היתה אמורה להיות התוצאה המקורית.

גלעד ארדן: בהינתן כל השיקולים של המשך התהליך שאנחנו נמצאים בו עכשיו יביא לסגירת הערוץ ואין לי ודאות מלאה מי ואם בכלל יבוא במקומו, הייתי מוכן לשקול תיקון חקיקה כזה רק אם כל סכום ההפרה יוצא משליטת ערוץ 10.

גלעד ארדן: כלומר, עובר לשליטת הרשות השנייה.

גלעד ארדן: אני יודע שכל אותם 60,000,000-100,000,000 שקלים, בין אם הם יקבלו רישיון או לא יקבלו רישיון, הכסף ייצא לטובת סוגה עלית שבה יצפה הציבור בישראל.

גלעד ארדן: אז אפשר לשקול תיקון חקיקה, ועדיין זה ויתור ענק שיגרום לעיוות המסך לעומת מה שהתכוונו מלכתחילה.

גלעד ארדן: זה יכול להיות מרחב התמרון היחיד בעיני.

גלעד ארדן: ברגע שהמועצה הכריעה שאין אפשרות להשלים את זה, צריך יהיה החלטת מועצה שמשנה את העמדה הזו אם יתחוור שכן אפשר להשלים זאת.

גלעד ארדן: כרגע עמדת הרשות השנייה היא שאי אפשר להשלים את זה עד סוף תקופת הזיכיון.

גלעד ארדן: זו העמדה המחייבת.

מנשה סמירה: נתח הפרסום שהולך לתעשיית הטלוויזיה מאפשר קיומם של שני ערוצים מסחריים עם רמת המחויבויות הקיימת היום.

מנשה סמירה: לגבי רמת המחויבויות - יש מקום לעשות עדכונים והתאמות, ואת זה אנחנו עושים.

מנשה סמירה: אני רוצה להדגיש, שרמת המחויבויות של ערוץ 10 היא רמת מחויבויות של המינימום בחוק.

מנשה סמירה: ערוץ 2 נמצא במקום אחר.

מנשה סמירה: ערוץ 2 הציע והתחייב במכרז הרבה מעבר לרמת המחויבויות בחוק.

גלעד ארדן: כמה סוגה עלית הוא עושה בשנה, פי 4?

מנשה סמירה: יש דברים שהיועצים המשפטיים יגידו לי שלא כדאי לחשוף.

מנשה סמירה: זה בבג"צ עכשיו.

מנשה סמירה: בעיקרון, הרבה מאוד.

מנשה סמירה: בתחום הסוגה העלית מדובר בלמעלה פי 3.

דוד טל: האם הוא עומד בכך?

מנשה סמירה: במדרגת החוק בוודאי.

מנשה סמירה: יש מדרגה שנייה ושלישית.

מנשה סמירה: בשנת 2006 הוא לא עמד ב-40,000,000 מתוך 160,000,000 שהם היו צריכים לעשות.

מנשה סמירה: ערוץ 10 צריך לבצע 50,000,000, ובשנת 2006 הוא לא עמד ב-30,000,000 מתוך ה-50,000,000.

מנשה סמירה: הנקודה החשובה לכם ולנו, היא המינימום התרבותי שאנחנו רוצים לתת לצופים.

מנשה סמירה: עמד על כך חה"כ ארדן.

מנשה סמירה: אנחנו רוצים שיהיה מינימום של סוגה עלית, של תוכניות ראויות, מושקעות בערוץ ברוד קסט.

מנשה סמירה: זה נכון שמודי פרידמן חושב שזה יותר מדי, אבל עו"ד בנדלר אמרה נכון, שמודי פרידמן ידע שזה המינימום.

מנשה סמירה: יתרה מזו, החקיקה לא נותנת מרחב תמרון גם לנו.

מנשה סמירה: אני לא מקבל את ההערה המקצועית שנאמרה כאן לגבי התוספות, שאי אפשר להעמיס.

מנשה סמירה: חברים, 50,000,000 זה חצי שעה בממוצע ליום של סוגה עלית לאורך 7 ימים.

מנשה סמירה: התוספת הנדרשת עליה קבלה המועצה החלטה תביא אותם לשעה ביום בממוצע.

מנשה סמירה: זה לא מצב שהוא בלתי אפשרי.

מודי פרידמן: כלומר, שהוא אומר שהוא חושב שההחלטה של המועצה לא נכונה.

מנשה סמירה: אני אומר שההחלטה של המועצה היתה סבירה ביותר.

גלעד ארדן: אבל זה לא מסתמך רק על זה.

גלעד ארדן: היוצרים אומרים היום, בשונה מהעמדה הראשונית שלהם בפני ועדת תורג'מן, שהם לא יוכלו להפיק שידורים בכמות הזו עד סוף 2009.

גלעד ארדן: בכל מקרה, לא על כך הדיון.

מנשה סמירה: זה לא הדיון.

מנשה סמירה: כבר דנו בכך בישיבה הקודמת.

נורית דאבוש: אני רוצה להבהיר פה בצורה חד משמעית, שלרשות השנייה יש מנכ"ל מקצועי שעושה עבודתו נאמנה.

נורית דאבוש: לרשות השנייה יש מועצה ציבורית, שהיא קיבלה את ההחלטות.

נורית דאבוש: ההחלטות הן ברורות.

נורית דאבוש: אתם לא מסוגלים לעמוד במחויבויות התוכן עד ינואר 2010.

נורית דאבוש: הפתרונות צריכים לבוא ממקום אחר.

דוד טל: הם מודים בזה שהם לא יכולים לעמוד בכך.

ישראל חסון: אני מודה שהפרטים שנתת קצת בלבלו אותי.

ישראל חסון: אתה אומר שהמחויבות היא ברמה של 50,000 של סוגה עלית, והיום החוב עומד על 60,000,000 שקלים.

מנשה סמירה: החוב המצטבר בתחום הזה עומד על 60,000,000 שקלים עבור השנים 2004-2006, כאשר כל שנה הם צריכים לבצע עוד 50,000,000 שקלים.

אתי בנדלר: האם 60,000,000 שקלים זה החוב לפי החוק או אחרי הפחתות?

מנשה סמירה: אחרי התאמות.

אתי בנדלר: אולי כדאי להבהיר, מה זה אחרי התאמות.

גלעד ארדן: זה לא משנה.

אתי בנדלר: זה מאוד חשוב שחברי הכנסת יידעו שהרשות השנייה כבר הפחיתה מהמחויבויות שנקבעו על פי החוק.

דבורה קמחי: הרשות השנייה לא הפחיתה.

דבורה קמחי: הרשות השנייה הסכימה להמיר תת סוגה אחת מהסוגה העלית בתת סוגה אחרת.

דבורה קמחי: דורון אבני: זה לא מדויק.

דבורה קמחי: המועצה הפעילה את שיקול דעתה, והיא החליטה להפחית.

גלעד ארדן: אבל למה היא היתה צריכה להפעיל אותו?

דורון אבני: מסיבות מסוימות.

גלעד ארדן: לצורך העניין החובות בתחום סוגה עלית שהצטברו בשנים 2004-2006 הם 60,000,000 שקלים מתוך 150,000,000 שקלים.

גלעד ארדן: כל שנה היו חסרים 20,000,000 שקלים.

אתי בנדלר: המחויבויות שלא קוימו הם בסדר גודל של 100,000,000 שקלים, והמועצה החליטה לדרוש קיום 60,000,000 שקלים.

אתי בנדלר: האם זה מדויק?

דבורה קמחי: לא.

דבורה קמחי: זה בניגוד לדוח הרשמי שנמצא באתר האינטרנט של הרשות.

ישראל חסון: אני רוצה להבין ברמה העובדתית, כמה מהסכום המקורי שנקבע במכרז בשנת 2004 לא מומש.

מודי פרידמן: שאלת שאלה קשה.

מודי פרידמן: הסכום המקורי נקבע בשנת 2002, שאחריה נעשו שני תיקוני חקיקה.

גלעד ארדן: המכרז הוא לא רלוונטי.

גלעד ארדן: אני הורדתי את המיליארד שקלים בחוק של שלום שמחון.

ישראל חסון: זה רלוונטי.

מודי פרידמן: זה לא מצחיק.

מודי פרידמן: זה עצוב.

מודי פרידמן: תאר לך שכן היו צריכים לעמוד בסכום של מיליארד שקלים.

מודי פרידמן: הסכום הזה מנותק מכל מציאות.

מודי פרידמן: זה בדיוק הבעיה של הרגולציה.

נורית דאבוש: העובדות הן פשוטות.

נורית דאבוש: ברגע שקמה ועדת תורג'מן הגיש מנכ"ל הרשות השנייה מסמך שאמר, שמחויבויות התוכן של ערוץ 10 הן על סך של 103,000,000 שקלים.

ישראל חסון: לשנתיים הללו.

נורית דאבוש: לשלוש שנים.

ישראל חסון: שזה 34,000,000 שקלים בממוצע לשנה.

נורית דאבוש: לזה מצטרפים דמי הזיכיון, התמלוגים.

גלעד ארדן: גם את זה הם לא שילמו.

נורית דאבוש: הוועדה ישבה, ושמעה את עמדת ערוץ 10 לפחות פעמיים.

נורית דאבוש: לערוץ 10 היו השגות מקצועיות על המספר הזה.

נורית דאבוש: שמענו את עמדת היוצרים פעמיים, וגם שם היו השגות מקצועיות.

נורית דאבוש: שמענו גם חוות דעת אחרות, ואחר כך גיבש המנכ"ל מסמך שאומר, שמחויבויות התוכן בהן חייב ערוץ 10 הן על סך 60,000,000 שקלים.

ישראל חסון: כלומר, זה 60,000,000 שקלים מתוך 103,000,000 שקלים.

מנשה סמירה: נכון.

מנשה סמירה: הפחתנו את זה בכ-40,000,000 שקלים.

ישראל חסון: מדובר בחריגה של 60%.

ישראל חסון: זה לא בשוליים.

ישראל חסון: הוא חייב 60,000,000 שקלים מתוך 103,000,000 בהם הוא מחויב.

מנשה סמירה: הוא חייב הרבה יותר.

מנשה סמירה: הטלוויזיה משדרת לא רק סוגה עלית.

מנשה סמירה: זה 60,000,000 מתוך 150,000,000.

מנשה סמירה: 50,000,000 שקלים בכל שנה.

מנשה סמירה: הוא ביצע פחות 60,000,000 שקלים.

גלעד ארדן: זו הפרה של 40% בסוגה עלית.

נורית דאבוש: צריך להגיד, שהם עשו את זה כאשר מועצת הרשות השנייה דאז אפשרה את זה.

נורית דאבוש: החוק אפשר את זה והמועצה אפשרה את זה, כדי שהערוץ הזה ימשיך לחיות.

נורית דאבוש: מבחינת החוק אפשרו לדחות מחויבויות מנקודת הזמן הזה.

גלעד ארדן: האם נתקבלו החלטות במועצה בכל שנה?

גלעד ארדן: הרי עד עכשיו לא ידעתם בכלל שיש הפרות כאלה.

דורון אבני: התקבלה החלטה עקרונית לדחות את מחויבויות 2004-2005 עד סוף תקופת הניסיון.

דורון אבני: גם בזה כרגע הם אומרים שהם לא עומדים, אז זה לא כל כך רלוונטי.

גלעד ארדן: היתה החלטה של המועצה בשנת 2005 לדחות את מחויבויות 2004-2005 לשנת 2006.

מנשה סמירה: עד לנקודת הבדיקה.

גלעד ארדן: מתי נתקבלה ההחלטה הזו?

דורון אבני: כמדומני בשנת 2006.

גלעד ארדן: כלומר, היא נתקבלה באיחור של שנתיים וחצי.

ישראל חסון: מה אתה רוצה מהם?

גלעד ארדן: נכון היה צריך לקחת להם כבר בשנת 2005.

ישראל חסון: אני בשלב של ההבנה.

ישראל חסון: המועצה הכירה בכך שצריך לגלגל את החוב.

מנשה סמירה: עד לנקודה מסוימת.

גלעד ארדן: היא לא הכירה בכך שצריך.

גלעד ארדן: צריך זה עניין ערכי, שאפשר להם לגלגל את החוב.

גלעד ארדן: לא אמרו שזה טוב שזה יגולגל.

גלעד ארדן: זה רע מאוד.

ישראל חסון: הוא גורם מקצועי.

ישראל חסון: אני לא גורם מקצועי.

ישראל חסון: אני צריך לשמוע ולהבין.

ישראל חסון: הוא אומר: אני בניתוח מקצועי שלי אומר לך: בוא נניח את החוק בצד.

גלעד ארדן: אתה מציג את זה לא נכון.

גלעד ארדן: השאלה שלך מושתת על הצגה לא נכונה.

גלעד ארדן: הוא לא אמר שהוא ממליץ לדחות זאת מבחינה מקצועית.

גלעד ארדן: הוא הציב אותו בפני עובדה: אני הפרתי, ועכשיו אתה יכול להעניש אותי או לתת לי להשלים את החוב שלי בשנה הבאה.

גלעד ארדן: בהינתן הנתונים האלה, הם החליטו לאפשר לו לדחות את החובות.

גלעד ארדן: זה כמו שיבוא היום לווה לבנק, ויגיד שכיוון שהוא לא לקח לו את הבית בשנה הראשונה, עכשיו אל תיקחו לי בכלל את הבית.

גלעד ארדן: נתתם לי להגיע לחוב גדול.

גלעד ארדן: תמחלו לי על המשכנתא בכלל.

נורית דאבוש: לא היתה פה בכלל שאלה מקצועית.

נורית דאבוש: היתה פה שאלה ציבורית.

נורית דאבוש: הנושאים עלו בדיוני המועצה דאז.

נורית דאבוש: היה רצון אמיץ של המועצה דאז לשמר את הערוץ השלישי.

נורית דאבוש: חשבו שזה חשוב, ניסו לתת פרק זמן שיצור מצב שבו בסופו של דבר הערוץ הזה יתייצב ויחזיר את המחויבויות.

מנשה סמירה: ואז החוק אפשר את זה.

מנשה סמירה: עכשיו החוק לא מאפשר את זה יותר.

מנשה סמירה: הגענו לקצה.

לאון ליטינצקי: אנחנו מדברים פה על שני היבטים: פן עסקי ופן ערכי.

לאון ליטינצקי: אני עכשיו מתייחס למה שצריכה מדינת ישראל, ולא ערוץ 10 או רשות השידור.

לאון ליטינצקי: מדינת ישראל צריכה לדאוג קודם כל לפן הערכי.

לאון ליטינצקי: בהתחלה הדרישות העסקיות היו ברורות, והערוץ הסכים לדרישות.

לאון ליטינצקי: כלומר, היו בדיקות מקצועיות של אנשי עסקים של הערוץ שאמרו שאלה הם הדרישות הערכיות.

גלעד ארדן: בהנחה שכאשר איש עסקים רוצה לזכות בערוץ, השיקולים שלו הם רק עסקיים.

גלעד ארדן: אני לא בהכרח מקבל את זה.

לאון ליטינצקי: אני רוצה להבין, האם זה נכון או לא.

לאון ליטינצקי: יש נוסחה שאומרת, שבסופו של דבר הכמות הופכת לאיכות.

לאון ליטינצקי: עד עכשיו היו כמה ניסיונות להציל את הערוץ.

לאון ליטינצקי: האם היום הגענו לנקודה שבה אנחנו אומרים, שדחייה נוספת או הצלה נוספת של הערוץ יגרמו לנזק לפן הערכי?

לאון ליטינצקי: אם התשובה היא כן, אז צריך להפריד חד משמעית בין שתי הדרישות.

לאון ליטינצקי: הדרישה להחזר חובות צריכה להיות נפרדת לגמרי מהנושא הערכי.

לאון ליטינצקי: אי אפשר לקשור אחד בשני.

לאון ליטינצקי: אם אנחנו נמשיך לקשור את זה, גם הערוצים הבאים שייכנסו ייפגעו מזה או יבנו על זה שיכול להיות תסריט כזה.

גלעד ארדן: תכף תשמע שהם כבר בונים על זה.

לאון ליטינצקי: יכול להיות שהם בונים על זה.

לאון ליטינצקי: השאלה האחרונה שאני רוצה לשאול, היא האם יש תקדים לאותו מצב בערוצים אחרים.

לאון ליטינצקי: האם את אותן דרישות הערוצים האחרים כן מבצעים?

לאון ליטינצקי: אם התשובה היא כן, התסריט הוא אחר לגמרי.

מנשה סמירה: יש לי תשובה לגבי הפן העסקי והערכי.

מנשה סמירה: הסכום של ה-60,000,000 שקלים עליהם מדברים, מבטאים את זה שהעסקי הוא ערכי.

מנשה סמירה: זה לא כסף שמשלמים אותו לרשות השנייה או לאוצר.

מנשה סמירה: ה-60,000,000 שקלים אמורים להיות מושקעים בתוכניות איכותיות, סוגה עלית, על המסך.

מנשה סמירה: במקרה הנדון שני הדברים מצטלבים.

מנשה סמירה: הויכוח הוא על הדבר החשוב הזה.

מנשה סמירה: מה שמרוויחים מעבר, זה כבר סיפור אחר.

מנשה סמירה: זה המינימום שצריך להיות על המסך לטובת הציבור.

דוד טל: ובזה הם לא יכולים לעמוד.

מנשה סמירה: ועכשיו אנחנו שומעים שהם גם לא יעמדו.

מודי פרידמן: זה לא מדויק.

מודי פרידמן: כי בשנת 2008 אנחנו עומדים במחויבויות.

מודי פרידמן: הביזניס שלנו מסוגל לעמוד בזה בשנת 2008.

מודי פרידמן: יש לי ציפייה, שבצד המקצועי יהיו הבנה ורצון להבין כאשר השוק לא מסוגל להכיל את זה.

מודי פרידמן: זה לא מצב שצריך להידחות, אלא מצב שצריך לטפל בו.

מודי פרידמן: זה לא בסמכותה לשנות את החוק, והחלטה על 50,000,000 שקלים היא לא הפריבילגיה שלהם.

מודי פרידמן: מי צריך לבוא ולהגיד: "יש בעיה"?

נורית דאבוש: הצד המקצועי בדוח אמר זאת.

מודי פרידמן: אנחנו לא מדברים על היום.

מודי פרידמן: האם הדבר הזה השתנה ב-3 שנים האחרונות?

מודי פרידמן: האם הסכום של 50,000,000 שקלים הוא ריאלי או לא ריאלי בשוק בו אנחנו נמצאים?

מודי פרידמן: ההשוואה לערוץ 2 היא לא השוואה נכונה.

מודי פרידמן: ערוץ 2 הוא ערוץ הקיים כבר 13 שנים.

מודי פרידמן: ההשוואה בינינו לביניהם היא לא נכונה.

מודי פרידמן: גם היקפי הכסף שהם מגלגלים הם אחרים לגמרי.

נורית דאבוש: אתה מתעקש ללכת לשאלה הכל כך משמעותית שאתה מעלה, במקום שבו אנחנו במגרש אחר.

נורית דאבוש: בשנים 2008-2009 יש לכם חובות ברורים וידועים.

נורית דאבוש: המחוקק, משרד התקשורת ומשרד האוצר אמרו: אין ברירה.

נורית דאבוש: אם נלך למכרז, אולי השאלה שאתה מעלה כרגע תהיה שאלה רלוונטית.

נורית דאבוש: נגבש מכרז, המכרז יובא לאישורו של כל מי שכרוך בזה ובזה נגמור את העניין.

נורית דאבוש: אי אפשר ללכת היום לשאלה הזו מבלי להיצמד לשאלה הבסיסית, האם אתה יכול להחזיר את ה-60,000,000 שקלים.

נורית דאבוש: זאת השאלה, ועל זה צריך לענות.

נורית דאבוש: אתם אמרתם שלא תוכלו לעמוד בכך, ושוק היצירה אמר שלא יוכל לעמוד בכך.

נורית דאבוש: אמצנו את העמדה שלכם, צעקנו את זה בקול רם וחטפנו ביקורת מכל הכיוונים האפשריים.

נורית דאבוש: שמענו את הקולות, חזרנו אליכם ואמרנו: מצטערים, זהו.

מודי פרידמן: אני לא מתווכח איתך על נושא הדיון.

מודי פרידמן: יש פה רצון לנסות להבין מעבר למספרים היבשים, להבין מצב של שוק ולא רק אם עמדנו או לא עמדנו במחויבויות.

מודי פרידמן: השאלה היא, מיהו הצד המקצועי שצריך לבוא ולהגיד בנקודת זמן יומית ולא בטווח של שנים, שיש בעיה.

מודי פרידמן: אני לא מתווכח על מה שאת אומרת.

מודי פרידמן: אין ספק, שהדיון האמיתי הוא לגבי המשך קיומו או אי המשך קיומו של ערוץ 10.

נורית דאבוש: הרשות השנייה צעקה שיש בעיה.

נורית דאבוש: עבודת המטה שעושה עכשיו המנכ"ל ביחס לכל ההגדרות האלה, היא בגלל שהרשות צעקה שיש בעיה.

מודי פרידמן: מתי היא צעקה?

מנשה סמירה: אנחנו לא צעקנו.

מנשה סמירה: אנחנו בודקים.

מודי פרידמן: מתי היא צעקה?

נורית דאבוש: מה זה מתי?

נורית דאבוש: אתה יודע שנעשית עבודת מטה.

מודי פרידמן: אני מציע להגדיל את המטה, ואולי התהליך יתקצר.

מנשה סמירה: הרבה יותר פשוט היה לעמוד במחויבויות באופן מלא.

מנשה סמירה: אתה צודק.

אתי בנדלר: הדיון הזה הוא אולי דיון חיוני וחשוב, אבל הוועדה דנה עכשיו בשאלה האם לאשר את התקנות ככתבן וכלשונן או לא, או בשינויים אחרים שתחליט עליהם הוועדה.

אתי בנדלר: היועצת המשפטית של משרד התקשורת כבר הצהירה, שאולי יש מקום לשנות את נוסח התקנות.

אתי בנדלר: צריכים לשקול אם יש מקום לאשר אותן, לאור הקביעה המאוד נחרצת של יו"ר הרשות השנייה, שאין סיכויי...

גלעד ארדן: יש כבר הפרה ואי אפשר לשנות אותה בלי שינוי חקיקה.

גלעד ארדן: נניח שלא יהיו שינויי חקיקה.

גלעד ארדן: האם עדיין על פי דעתך המשפטית צריך בכל זאת לאשר תקנות כדי לאפשר להגיש בקשה ולדחות אותה אם אין עמידה במחויבויות?

גלעד ארדן: אם אין צורך להגיע לזה, אז אולי אין צורך שהוועדה אפילו תכריע בתקנות האלה.

אתי בנדלר: הייתי אומרת שהדבר אינו מעלה ואינו מוריד אם תוגש בקשה והיא תדחה כי אי אפשר לאשר אותה לפי החוק, או אם נאמר מראש שאין סיכוי שניתן יהיה לאשר את הבקשה להארכת הזיכיון לפי החוק.

גלעד ארדן: אני משפטן מאוד קטן, אבל כדי שלא יצטרכו להסביר את כל זה לבג"צ שהוא לא מכיר את המטריה, נראה לי שעדיף שיהיו תקנות ותוגש בקשה לפיהן.

אתי בנדלר: אין לי התנגדות לעניין.

אתי בנדלר: למה אני חזרתי והזכרתי את זה?

אתי בנדלר: כדי להזכיר לחברי הכנסת שבפני הוועדה לא עומדת הצעת חוק המאפשרת דחיית קיום מחויבויות שלא קוימו.

אתי בנדלר: אין הצעת חוק כזו.

אתי בנדלר: בפנינו יש את התקנות בלבד.

אתי בנדלר: השאלה לגבי הנושא הערכי מתחלקת לשניים.

אתי בנדלר: השאלה הראשונה היא, האם המחויבויות, בעיקר בתחום התוכן והסוגה העלית, הן חשובות או לא.

אתי בנדלר: בנושא הזה הוועדה דנה לא פעם בהקשרים שונים, והגיעה למסקנה שהמחויבויות הקימות היום לפי החוק בתוספת השנייה אלה מחויבויות מינימום כדי להבטיח מסך איכותי לצופה.

אתי בנדלר: הויכוח הוא במה יתבונן הצרכן הישראלי שמדליק את הטלוויזיה.

אתי בנדלר: דובר על החשש מכך, שאם לא יושקע בז'אנר עליון אז תהיה לנו טלוויזיה דוגמת הטלוויזיה האיטלקית שהשם שלה הוא לא משובח.

אתי בנדלר: עניין ערכי נוסף הוא, אם וככל שתוגש הצעת חוק שתאפשר בכל זאת הארכת תקופת הזיכיון אף בלא עמידה במחויבויות, אז מתעוררות הרבה מאוד שאלות ערכיות, שאלות שיש להן השפעות רוחב אדירות.

אתי בנדלר: אם השאלה תבוא לפתחנו, אין ספק שאני אשוב ואחווה דעתי בעניין.

לאון ליטינצקי: מתי דנו על המינימום הערכי, והחליטו שזה המינימום?

אתי בנדלר: בתיקון לפני שלוש שנים.

דבורה קמחי: בתיקון 19 לפני 5 שנים.

גלעד ארדן: 4 שנים.

דבורה קמחי: ביולי 2003 זה עבר קריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: אבל המחויבות של 50,000,000 שקלים נכנסה לפני 5 שנים.

דבורה קמחי: מחויבויות התוכן נקבעו בתוספת השנייה, שתוקנה ביולי 2003.

גלעד ארדן: אבל ההפרות הן לגבי שנים 2004-2006.

אתי בנדלר: זה חלק מהתמונה.

אתי בנדלר: אכן התיקון של התוספת השנייה נעשה ב-2003, אבל בעת הדיונים בתיקון 26 שבה ועלתה השאלה האם יש כאן עודף רגולציה או לא.

גלעד ארדן: אבל זה לא משנה.

לאון ליטינצקי: לא זאת השאלה היתה.

לאון ליטינצקי: השאלה היא, האם מאז נעשה התאמה עסקית למינימום הערכי?

אתי בנדלר: ודאי.

לאון ליטינצקי: אם כן, אז זה סיפור אחר.

גלעד ארדן: מה זו התאמה עסקית?

גלעד ארדן: המחוקק קבע שהוא רוצה לפחות 50,000,000 שקלים לסוגה עלית.

גלעד ארדן: איזו התאמה אפשר לעשות לזה?

אתי בנדלר: את מה שהם הציעו במכרז לעומת החקיקה הראשונה.

מנשה סמירה: זה התבסס על חוות דעת כלכליות אז.

גלעד ארדן: ברור.

גלעד ארדן: היתה ועדת יצחקי במשרד ראש הממשלה, שעשתה עבודה כלכלית.

מודי פרידמן: זה נכון, אבל בוועדת יצחקי טענו שצריך להיות קשר בין ההכנסות לבין ההשקעה.

גלעד ארדן: עשינו את הקשר, ואמרנו שזה לא יהיה פחות מ-50,000,000 שקלים.

גלעד ארדן: אם אתם תגיעו למצב שלא יהיו לכם בכלל הכנסות, אז לא תהיה לנו שום סוגה עלית על המסך?

גלעד ארדן: הרי ברור שצריך לקבוע רף תחתון.

מודי פרידמן: אני חושב שבמדינות נאורות גם כשאין רף של מינימום ז'אנר עלי יש ז'אנר עלי על המסך.

אתי בנדלר: יש לי הערה נוספת.

אתי בנדלר: אין מישהו שיושב כאן בחדר, שלא ברורה לו החשיבות של קיום הערוץ השלישי.

אתי בנדלר: עצם קיום הערוץ השלישי עם בעל הרישיון המסוים, יש בזה הטעייה.

אתי בנדלר: אם הרשות השנייה תחליט לבטל את הזיכיון או לצמצם אותו, זה לא אומר שהמסך יוחשך.

אתי בנדלר: הרעיון הוא, שיתפרסם מכרז חדש וייבחר בעל זיכיון חדש.

דבורה קמחי: באותם תנאים?

דבורה קמחי: ממה נפשך?

גלעד ארדן: זה לא רלוונטי.

גלעד ארדן: אם החוק מתוקן בתחום מסוים, זה לא אומר שמי שפעם עבר על החוק הקודם הופך להיות זכאי.

דבורה קמחי: אותה תוספת קובעת מספר סוגים של השקעות.

דבורה קמחי: בהוצאה לשידורים ערוץ 10 עמד במלוא ההוצאה לשידורים והחזיר את כל החובות של שנים 2004-2006.

דבורה קמחי: מבחינת הכסף שהושקע, הושקעו מלא הכספים שנדרשו על פי החוק.

דבורה קמחי: רציתי קצת להעמיד בפרופורציה המתאימה את הסכום של ה- 60,000,000 שקלים בסוגה העלית, שחלקם כבר בשנת -2008 מוחזרים.

דבורה קמחי: להתקשרויות.

גלעד ארדן: בואי לא נמשיך בשיח הזה, כי זה מגרה אותי לומר שאם היינו רוצים להקים ערוץ ריאליטי שמוציא את כל כספו על ריאליטי היינו עושים מכרז אחר.

גלעד ארדן: רצינו ערוץ ברוד קסט, ולכן מהות של החלוקה הפנימית היא לא טכנית אלא מהותית.

גלעד ארדן: זה שאתם מוציאים לפי החוק, שפו.

גלעד ארדן: החלוקה היתה חלוקה מהותית, ולא סתם הכניסו לחוק 50,000,000 מינימום בסוגה עלית.

יוחנן צנגן: אנחנו בעד התחרות, ואנחנו נהנים מהתחרות הזו.

יוחנן צנגן: אנחנו לא נכנסים בכלל לשאלה, מה צריך לעשות עם ערוץ 10.

יוחנן צנגן: זה לא ענייננו.

יוחנן צנגן: הרגולציה היא מספיק מרובת ראשים: הרשות, המועצה, ועדת הכלכלה של הכנסת, ועדת החינוך, שר התקשורת ושר האוצר.

יוחנן צנגן: יש מספיק אנשים שבוחשים בזה.

יוחנן צנגן: לא צריך אותנו בעניין הזה.

יוחנן צנגן: אני רוצה לומר, שכל דבר שיוחלט לגבי ערוץ 10 יושתת באופן שווה גם על ערוץ 2.

דוד טל: לא היית צריך לומר את זה.

דוד טל: אנחנו מבינים את זה מדיונים קודמים.

יוחנן צנגן: אני רוצה להבהיר, שכל דבר שאתם לוקחים פה בחשבון תראו בו כאילו הוא חל גם על ערוץ 2 באותה מידה.

דוד טל: זה ברור.

יוחנן צנגן: לרבות הארכת זיכיון, ויתור על חובות עבר וכו'.

גלעד ארדן: זה כי גם אתם קיבלתם בעבר הארכת זיכיון.

יוחנן צנגן: לא.

יוחנן צנגן: החשבון התחיל מחדש אחרי המכרז.

יוחנן צנגן: באשר לאמירתך לגבי אלה שהפסידו את המכרז - גם הם היו באים וטוענים את מה שאני הולך לטעון פה תכף.

יוחנן צנגן: זה לא משנה מי זכה ומי הפסיד במכרז של ערוץ 2.

יוחנן צנגן: הטענות הן אותן טענות.

יוחנן צנגן: אנחנו נעמוד על זה שיהיה שוויון, ואנחנו קיבלנו על כך הסכמות מהגורמים הרלוונטיים ברשות השנייה שאמרו שהטענה שלנו נכונה וצודקת.

קריאה: שוויון מהותי כמובן.

יוחנן צנגן: שוויון אחד לאחד בכל דבר, כפי שהיה בחקיקה הקודמת של תיקון 19.

יוחנן צנגן: אני לא אתייחס לתיקון של התקנות.

יוחנן צנגן: אין לי עמדה בעניין הזה.

יוחנן צנגן: חה"כ ליטינסקי דיבר על הפן הערכי והפן העסקי.

יוחנן צנגן: זו דוגמא טובה מאוד.

יוחנן צנגן: אנחנו נמצאים באי שוויון מוחלט, חוסר איזון כרוני בין הפרמטר הערכי לפרמטר העסקי.

יוחנן צנגן: הפרמטר הערכי כולל את כל עניין הרגולציה, המחויבויות, התשלומים החוקיים שאנחנו צריכים לשלם למדינה וכו'.

יוחנן צנגן: אנחנו צריכים לשלם גם עוד עשרות מיליוני שקלים חוץ ממה שהולך למסך.

יוחנן צנגן: אנחנו צריכים לממן את כל הפעילות של הרשות השנייה בעשרות מיליוני שקלים.

יוחנן צנגן: אנחנו צריכים לשלם 4% מההכנסות שלנו תמלוגים למדינה.

דוד טל: היה מכרז.

יוחנן צנגן: אני לא מתלונן על כלום.

גלעד ארדן: גם החשמל מתייקר בקרוב.

יוחנן צנגן: בנוסף לכל הדברים האלה, הרגולציה עצמה היא רגולציה כבדה, פולשנית, שאין לה אח ורע בכל יתר מדינות העולם.

יוחנן צנגן: היא יורדת לפרטי פרטים של כל דבר שאנחנו עושים על המסך הזה.

יוחנן צנגן: אני חושב שאתם לא מודעים לכך, וכדאי שתדעו.

יוחנן צנגן: אני 15 שנה בערוץ הזה, ואני יודע שיש חוסר איזון בסיסי בין היכולת שלנו לעמוד בכל דרישות הרגולציה לבין מה ששוק הפרסום, שהוא מקור ההכנסה היחיד שלנו במדינת ישראל, מאפשר לנו לעשות.

יוחנן צנגן: בא משרד האוצר ואומר: שוק הפרסום לא מספיק כדי שנקיים את הרגולציה, בוא ניקח ממנו עוד קצת לטובת הפרסום בכבלים ובלווין.

יוחנן צנגן: זה על גבול מעשה על גבול ההתאבדות.

יוחנן צנגן: זה בוודאי יובא לדיון בוועדה הזו במסגרת חוק ההסדרים, אבל זה ממש מעשה מטורף.

גלעד ארדן: האם אתה יודע שזה יהיה בחוק ההסדרים?

יוחנן צנגן: יש לי השפעה על זה.

יוחנן צנגן: זה בחוק.

גלעד ארדן: לא הוגש עוד חוק ההסדרים.

יוחנן צנגן: יוגש.

דוד טל: יש טיוטה.

יוחנן צנגן: אני חושב שתדעו כבר עכשיו, שהעמדה הזו של משרד האוצר היא שערורייתית.

יוחנן צנגן: אם יש משהו שיגרום לפער בין המצב הערכי למצב העסקי למוטט את כל המערכת הזו, זה בדיוק יהיה המהלך שימוטט את המערכת הזו.

יוחנן צנגן: רק זה עוד היה חסר בשביל לחסל את המערכת הזו.

יוחנן צנגן: אני מבקש לכפור באופן נחרץ באמירה של מנכ"ל הרשות השנייה, כאילו שוק הפרסום הקיים יכול לקיים את שני הערוצים הקיימים עם כל המחויבויות הרגולטוריות שלהם.

יוחנן צנגן: לא יושבים פה אנשים קוטלי קנים.

יוחנן צנגן: יושבים פה אנשים שיודעים את העבודה.

יוחנן צנגן: יושבים פה אנשים שעובדים בערוצים האלה כבר עשרות שנים.

יוחנן צנגן: אנחנו לא נמצאים פה בשביל לחלוב את המדינה ולהביא כמה דיבידנדים לבעלי המניות שלנו.

יוחנן צנגן: זה ממש לא המצב.

יוחנן צנגן: תבדקו את הדוחות של ערוץ 10 ושל ערוץ 2, ותראו שזה ממש לא המצב.

יוחנן צנגן: להפך.

יוחנן צנגן: אני אומר לכם בוודאות, ששוק הפרסום לא יכול לממן את המחויבויות שיש לנו.

יוחנן צנגן: חוץ ממחויבויות אנחנו צריכים גם לעשות טלוויזיה שתעזור לנו גם לממן את המחויבויות האלה: חדשות, תוכניות בידוק, תוכניות אקטואליה, ריאליטי, ספורט וכו'.

לאון ליטינצקי: ממתי המצב שאתה מתאר?

יוחנן צנגן: מאז שערוץ 10 התחיל לשדר.

יוחנן צנגן: בשנים הראשונות ערוץ 10 סבל מחוסר האיזון הזה לבד.

יוחנן צנגן: אנחנו דיברנו על כך עוד הרבה לפני שהקימו את ערוץ 10, ואני במקרה הייתי כבר שם בעוונותיי.

גלעד ארדן: האם למכרז האחרון ולהצעות הנדיבות שלכם בו אין קשר לרווחים?

יוחנן צנגן: אין שום קשר.

גלעד ארדן: אם אחד מהזוכים נותן 300,000,000 שקלים במסגרת מכרז, האם זה לא משפיע על התוצאות העסקיות שלו אחר כך?

יוחנן צנגן: נתנו 300,000,000 שקלים, כי מי שכתב את המכרז הזה נתן לעניין הזה ציון מאוד גבוה, הרבה יותר מאשר למרכיב הערכי במכרז.

יוחנן צנגן: בתוך כל הפרמטרים האלה זה היה חלק מהעניין.

יוחנן צנגן: העניין של 300,000,000 שקלים הוא בטל בשישים.

יוחנן צנגן: זה חלק מאוד קטן מההוצאה לתוכן שלנו בשנה אחת.

יוחנן צנגן: לכן, זה לא עניין כזה מהותי.

יוחנן צנגן: אם אתה פורש את זה על פני 10 זה לא העניין.

יוחנן צנגן: אני לא חושב שיש מקום וטעם במציאות שאותה תיארתי עכשיו לעבור לשיטה של רישיונות, כי אז זה יהפוך את העניין הזה לאנרכיה מוחלטת.

יוחנן צנגן: האחריות לגבי מה שהצופה יקבל בבית, תהיה של מי שיקבל את ההחלטות האלה.

יוחנן צנגן: אני מציע, שלא לקבל החלטות בעניין הזה, בטח לא בתקופה הקרובה.

גלעד ארדן: בזה אני מסכים אתך.

יוחנן צנגן: הציע חה"כ טל, להקים ועדה שתבדוק את כל חוסר האיזון בשוק הזה.

יוחנן צנגן: אני לא מאמין בוועדות האלה.

יוחנן צנגן: כל מה שצריך זה לפתוח את הראש.

יוחנן צנגן: אנחנו נתנו דוגמא בנושא הזה, כאשר הגענו ביוזמתי להסכם עם היוצרים.

יוחנן צנגן: היוצרים הוא הגוף הכי מיליטנטי, שהיה יושב פה בשורות האחוריות של הוועדה שנים וצועק על ערוץ 2 וערוץ 10 שהם לא מקיימים את ההתחייבויות.

יוחנן צנגן: אנחנו הגענו איתם להבנות, איך צריך להיראות שוק הטלוויזיה ברמה הערכית שלו מפה והלאה, עם השפעות על התרבות, היצירה, העשייה והעבודה.

יוחנן צנגן: הגענו איתם להבנות, ויש לנו איתם הסדרים חתומים.

יוחנן צנגן: לצערי, זה לא זז.

יוחנן צנגן: אפשר לקחת את זה, למניף את זה, ולעשות מזה את הכלי לשיקומה של התקשורת המשודרת בישראל.

אבי גור: אני מייצג את ארגון ההורים הארצי שמייצג 2,200,000 תלמידים ו-3,900,000 הורים.

אבי גור: אנחנו בעד הרעיון שאתה העלית.

אבי גור: אתה אמרת שאתה בעד התקנות בהיבט של בג"צ כי זה לא יעמוד בפני בג"צ.

גלעד ארדן: לא אמרתי שזה לא יעמוד בבג"צ.

גלעד ארדן: אמרתי שאני משפטן מאוד קטן, ובשביל לחזק את הוודאות רצוי לדון ולהכריע בתקנות.

גלעד ארדן: בכל מקרה, היום אני לא חושב שיש טעם לדון בהן, כיוון שהרשות השנייה והיועצת המשפטית של משרד התקשורת אמרו, שרצוי לקצר את לוחות הזמנים.

נוגה רובינשטיין: אולי נוכל להציע הצעה כבר עכשיו.

אבי גור: אני באמצע דבריי.

דוד טל: זאת היועצת המשפטית של משרד התקשורת.

אבי גור: אני יודע.

אבי גור: אני במגעים עם השר שלה, והוא בעדנו.

אבי גור: בשבוע שעבר זכינו בבג"צ בנושא של בטיחות.

אבי גור: המדינה במשך שנים התעלמה, ולא ניהלה מעקב אחרי מבדקי בטיחות בבתי ספר.

אבי גור: עכשיו תוך 20 יום נקבל זאת.

אבי גור: זה אומר שהמדינה תתחיל לנהל.

אבי גור: היום אני מביא לכאן את ההיבט של החינוך.

אבי גור: הטלוויזיה היום היא בית הספר השני של הילד.

אבי גור: הוא מגיע מבית הספר ויושב בין 3 ל-5 שעות מול הטלוויזיה.

אבי גור: אנחנו יצרנו מגע, ונהיה שותפים בדאגה שלנו למה שהילדים שלנו צופים.

אבי גור: בשנה האחרונה עלה הנושא של משחקים.

אבי גור: ילדים השתתפו במשחקים דרך טלפונים סלולאריים, ובזבזו שקלים רבים ללא ידיעת ההורים תוך כדי זה שחייבו אותם לעמוד בסטנדרט של זמנים.

אבי גור: צריך לקחת בחשבון את כל האלמנטים האלה.

אבי גור: אני מקבל את זה, שהדברים שלי צריכים להיות לגבי הרשתות, לכל סוגי השידור ולכל הערוצים בכבלים.

אבי גור: העובדה שכל ילד צופה בין 3 ל-5 שעות ביום, ראויה שתיכנס גם לדיונים בוועדה הזו.

נורית דאבוש: אני רוצה להגיב לדברים של יוחנן צנגן.

נורית דאבוש: מכרז ערוץ 2 נערך לפני 3 שנים.

נורית דאבוש: כל מה שמחויבים בו קשת ורשת היום, הוא מה שהם הציעו בעצמם במכרז.

נורית דאבוש: אף אחד לא כופה עליהם יותר ממה שהם הציעו בעצמם.

נורית דאבוש: מדובר פה באנשים מנוסים, ותיקים ומקצועיים, שקבעו את היכולות שלהם.

דוד טל: את אותו דבר אני יכול לומר על ערוץ 10.

דוד טל: ביום שהם התמודדו על הזיכיון הם התחייבו לדברים רבים.

קריאה: אבל ערוץ 10 היה הראשון שנכנס לשוק רווי.

דוד טל: הם ידעו את זה.

נורית דאבוש: אם אנחנו מסתכלים על ההוצאה של רשת, קשת וערוץ 10 לשידורים בכלל, אנחנו מוצאים שהם עומדים בהוצאה.

נורית דאבוש: דובר כאן על הפן הערכי אל מול הפן העסקי.

נורית דאבוש: הקרב שמנהלת הרשות השנייה הוא קרב ערכי.

נורית דאבוש: השאלה היא, לא האם יוצא הכסף לשידור.

נורית דאבוש: הכסף יוצא, אבל השאלה היא לאיזה סוג של שידור אנחנו מכוונים.

נורית דאבוש: האם אנחנו מכוונים לתוכניות ריאליטי ושעשועונים שיש לנו בעיה חינוכית איתם, או שאנחנו מכוונים למקום אחר שייצור פה תרבות ישראלית.

נורית דאבוש: זה הויכוח בינינו לבין הזכיינים.

נורית דאבוש: זה הויכוח המהותי, וצריך להגיד אותו פעם אחת ביושרה.

נורית דאבוש: את ההוצאות הם מוציאים.

נילי בן גיגי: העמדה שלנו היא, כי על אף החרדה שלנו מפני מצב בו לא יהיה ערוץ מסחרי נוסף, יש עדיין גבול תחתון שמתחתיו אי אפשר להגיע.

נילי בן גיגי: זה קצת כמו הכינרת, כל פעם ממציאים קו אדום תחתון חדש.

נילי בן גיגי: נדמה לנו, שהגענו לקו התחתון הסופי.

דוד טל: לקו השחור.

נילי בן גיגי: לקו השחור, שבו אפשר לא לפחד, לקחת את הסיכון ולסיים הזיכיון במועד המתוכנן ולגשת למכרז חדש.

נילי בן גיגי: עברנו את כל הגבולות מבחינת ההשפעות הערכיות והחינוכיות.

נילי בן גיגי: הגענו לנקודה שבה צריך לסיים את הזיכיון הזה, ולשים קץ להתבזות שמתרחשת כאן מדי תקופה שבה באים ומבקשים עוד זמן.

נילי בן גיגי: צריך ללכת למכרז חדש, ולתת אפשרות למישהו שכן יכול וירצה לעמוד בהתחייבויות שהוא עצמו נתן.

ירמי קדושי: אני מייצג כאן את הפקות המזרח.

ירמי קדושי: אנחנו מפיקים עצמאיים.

ירמי קדושי: עד היום הפקנו 12 הפקות, ויש עוד יוצרים רבים בתחום התרבות שמפיקים הפקות עצמאיות ללא תמיכה של המדינה.

ירמי קדושי: זה עובד וזה טוב.

ירמי קדושי: דווקא כאן אני שומע, שהרגולאטור, הרשות השנייה והגברת דאבוש שנפגשה עם יוצרים אליטיסטיים, אומרת שצריכים לתת כסף להפקות האלה.

ירמי קדושי: אני חושב שכל זה מיותר.

ירמי קדושי: הפקות עלית משרתות ומפרנסות קבוצה מצומצמת של מפיקים ויוצרים, שלוקחים את הכסף ומפיקים הפקות לפי השקפת העולם שלהם, מייצגים את התרבות המערבית שלהם וגורמים לעוול רציני לעדות המזרח ולתרבויות אחרות להתקדם בשוק הכלכלה החופשי.

ירמי קדושי: אין פה שוק חופשי, אין כלכלה חופשית.

ירמי קדושי: לבוא ולהגיד לערוץ 10, שבגלל שהוא לא מטפח את הקבוצה הקטנה של היוצרים צריך לסגור אותו, זה אבסורד.

דוד טל: אף אחד לא אומר, שבגלל שערוץ 10 לא מטפח את המזרחים סוגרים אותו.

דוד טל: אנחנו אומרים, שבגלל שערוץ 10 לא מילא את ההתחייבות שלו כפי שהוא התחייב, ייתכן ואין ברירה אלא להפקיע ממנו את הזיכיון.

דוד טל: אז יבוא מישהו אחר, שייכנס לנעליים הגדולות של ערוץ 10 וינהל אותו.

ירמי קדושי: הוא ינהל אותו כמו שערוץ 2 היה מנהל את הערוץ שלו, כך שהוא היה חי באיזו בועה ומנותק בכלל מיוצרים מסוימים הנמצאים בחרפת רעב, ומקדם יוצרים אליטיסטיים שעובדים איתו באופן קבוע.

ירמי קדושי: גם ערוץ 10 יצטרך להיכנס לקטגוריה הזו, לפרנס את הקבוצה הקטנה הזו ולמחוק את האולפנים הקטנים, את חברות ההפקה הקטנות ואת כל האנשים שלא חושבים כמוהו.

גלעד ארדן: אני מאוד מעריך את מה שאתה אומר, ויכול להיות שזה שווה דיון נפרד.

גלעד ארדן: ארגוני היוצרים לא נמצאים כאן כדי להשיב.

גלעד ארדן: זה לא נושא הדין בכלל.

ירמי קדושי: יש לי הצעה גם בנוגע לנושא הדיון.

ירמי קדושי: אמרו כאן, שהיוצרים באו ואמרו שאי אפשר להפיק סרטים בטווח הזמן הזה.

ירמי קדושי: יש פתרון.

ירמי קדושי: ערוץ 10 יכול להשקיע את הכסף הזה בהפקות קנויות.

ירמי קדושי: יש מספיק הפקות קנויות, שנמצאות היום ב-V.O.D ובמקומות אחרים שמעולם לא הוקרנו בטלוויזיה ולא שודרו.

ירמי קדושי: את הכסף הזה ערוץ 10 יכול לשלם למשרד האוצר שיחלק את זה לאנשים נזקקים.

ירמי קדושי: אין צורך להפיק הפקות עלית.

ירמי קדושי: אין צורך לחייב אותם להפיק את ההפקות האלה.

ירמי קדושי: ניתן לחייב אותם לקנות הפקות מהשוק הקיים, ויש הרבה הפקות בשוק שלא שודרו בטלוויזיה.

גלעד ארדן: אני אסכם את מה שאתה אומר.

גלעד ארדן: ארגוני היוצרים אמרו בפני ועדת תורג'מן, שהם לא מסוגלים בתוך שנה להפיק בעוד 60,000,000 שקלים מעבר לקיים.

גלעד ארדן: אתה אומר שלא חייבים להפיק דברים חדשים, וכי יש דברים שהופקו ועדיין לא שודרו מעולם.

גלעד ארדן: השאלה היא, האם הרעיון הזה נבחן.

לאון ליטינצקי: זה יכול להיות פתרון מצוין.

לאון ליטינצקי: אני רוצה שיודגש, שלא ייווצר מצב בו מישהו יחשוב שחברי כנסת לא בעד ערוצים טובים.

לאון ליטינצקי: לא כך הדברים.

לאון ליטינצקי: יש לנו רצון לשמור על הערוצים, אבל אי אפשר לדבר על התאמה בין עסקי לערכי על בסיס העבר.

לאון ליטינצקי: אנחנו הגענו לנקודה בה יש בעיה רצינית.

לאון ליטינצקי: אם עוד כמה ערוצים יצביעו על אותה בעיה, אני אתמוך בהחלטה להקים ועדה מקצועית.

דוד טל: הרשות היא בעלת הבית של הנושא הזה.

לאון ליטינצקי: יכול להיות.

לאון ליטינצקי: לא אני מוסמך להגיד, מי זה שיגיד מה הבעיות.

גלעד ארדן: הם יודעים שיש טענות, אבל הם לא יודעים עדיין שיש בעיה.

לאון ליטינצקי: אני מבין שיש בעיה.

גלעד ארדן: לי יש בעיה עם זה שמס הכנסה הוא גבוה מדי.

שכיב שנאנן: תגיש הצעת חוק להפחית את אחוזי המס.

לאון ליטינצקי: אנחנו לא רוצים שייווצר מצב בו ישתמע, כאילו אנחנו מתנגדים לשיפור הרווחים של הערוצים.

לאון ליטינצקי: לנו חשוב הפן הערכי יותר מהפן העסקי.

לאון ליטינצקי: צריך להיות איזון.

לאון ליטינצקי: אי אפשר שהפן העסקי יתפתח מבלי שיהיה קיים הפן הערכי.

גלעד ארדן: כדי שלא נצטרך לכנס את הוועדה שוב בעתיד, אני מציע שאנחנו נקרא את התקנות בשני שינויים מרכזיים.

שכיב מוראד שנאן: אני מבקש 5 דקות הפסקה לשם התייעצות.

גלעד ארדן: קודם תשמע מה אני מציע.

גלעד ארדן: בסמכותי גם כלל לא לקיים הצבעה היום.

גלעד ארדן: אני מציע, שכרגע התקנות יעסקו רק במועד הראשון להארכת הזיכיון.

אתי בנדלר: זאת היתה הצעה שלי.

גלעד ארדן: תוכלו בעתיד להגיש מועדים נוספים.

גלעד ארדן: מדובר על עוד שנתיים וחצי.

גלעד ארדן: למה כבר עכשיו להסדיר מועדים?

גלעד ארדן: לי זה לא משנה.

אתי בנדלר: זה נראה חסר טעם בשלב הזה לעסוק בתוקפת הארכה הנוספת.

נוגה רובינשטיין: הסעיף בחוק מדבר על הסדרה של א ו-ב בכריכה אחת.

אתי בנדלר: תוך שנה מיום קבלת תיקון 26.

נוגה רובינשטיין: נכון.

נוגה רובינשטיין: בכל מקרה, זה נתון לשיקול דעתכם.

גלעד ארדן: זה לא הדבר הקריטי.

גלעד ארדן: העניין של התאריכים הוא הקריטי.

גלעד ארדן: אנחנו מבקשים שהמועד להגשת בקשה להארכת תוקף זיכיון יהיה ראשון לאוקטובר במקום ראשון לספטמבר.

גלעד ארדן: הזמן שיינתן למועצה לדון ולקבל את ההחלטה יהיה עד הראשון בדצמבר 2008 במקום עד הראשון בפברואר 2009.

גלעד ארדן: אני מבין שזה מוסכם.

גלעד ארדן: חה"כ שאנן, האם אתה רוצה לעכב את ההצבעה או שאפשר לקרוא ולהצביע?

שכיב מוראד שנאן: מומלץ להצביע.

גלעד ארדן: אז אבקש לקרוא את הצעת החוק.

נוגה רובינשטיין: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 37ג(ה) ו-139 לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, התש"ן-1990 (להלן – החוק) ובאישור הוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה וועדת החינוך והתרבות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

נוגה רובינשטיין: בתקנות אלה – "בעל זיכיון" – בעל זיכיון לשידורי לטלוויזיה בערוץ השלישי.

נוגה רובינשטיין: המועד להגשת בקשה להארכת תוקף הזיכיון לפי סעיף 37ג(א) לחוק, הוא לא יאוחר מיום 1.10.2008.

נוגה רובינשטיין: הגיש בעל זיכיון בקשה להארכת תוקף הזיכיון כאמור בתקנה 2(א), תחליט המועצה כאמור לא יאוחר מיום 1.12.2008

גלעד ארדן: אנחנו עוברים להצבעה.

גלעד ארדן: מי בעד אישור התקנות בנוסח שהקריאה עו"ד רובינשטיין?

גלעד ארדן: ה צ ב ע ה בעד – 3 נגד – אין נמנע – 1 התקנות אושרו

גלעד ארדן: התקנות אושרו.

גלעד ארדן: תודה רבה, הישיבה נעולה.