ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 489, 2008-07-29 09:00

מיכאל מלכיאור: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: הבוקר יש לנו שתי ישיבות על בתי ספר ספציפיים בירושלים, גם הישיבה על התרבות בשעה 11:00 תהיה בנושא ירושלים.

מיכאל מלכיאור: ירושלים, אחת מהערים הבודדות בישראל שהעיר לא מקציבה כספים לתרבות, אף על פי שיש פעילויות שונות בירושלים גם.

מיכאל מלכיאור: לגבי בית הספר "בויאר" בירושלים, אני רואה שנציגים ממשרד החינוך טרם הגיעו.

מיכאל מלכיאור: מעיריית ירושלים לא הגיעו נציגים.

מיכאל מלכיאור: נשמע מבית הספר "בויאר" או מהאגודה לקידום החינוך מה הבעייתיות, אני קצת מכיר את זה, היה לי התכתבות בנושא ראיתי זאת מספיק בחומרה כדי להעלות את הנושא לישיבה, בפרט אחרי שגמרנו את הלחץ וההיסטריה של החקיקות, אפשר לעסוק גם בתחומים אחרים.

משה גפני: אני מבין שמי שפנה אליך זה ניר ברקת.

מיכאל מלכיאור: קיבלתי הרבה פניות גם מבית הספר.

איתן מורן: אני מנהל האגודה לקידום החינוך.

איתן מורן: קודם כל אני מאוד מודה לאדוני על כינוס הוועדה הזאת.

מיכאל מלכיאור: מנכ"ל העירייה היה אמור להיות אבל הוא לא נמצא.

איתן מורן: כפי שאמרתי, אני מודה לך מאוד על כינוס הוועדה הזאת.

איתן מורן: אנחנו חשים שאנחנו בצומת קריטית של איזשהו מהלך תמוה שעשוי לחסום את ההתפתחות של בית הספר "בויאר".

איתן מורן: קצת רקע, וברשותך יושבים פה גם בוגרים וגם מנהלים של בית הספר "בויאר" שוודאי יציגו את האתוס החינוכי של בית ספר טוב ממני.

איתן מורן: אני חושב שאין לית מאן דפליג, שבית הספר "בויאר" הוא סוג של נס חינוכי, שילוב גם של אינטגרציה עם תלמידים מהפריפריה ומענה ל-600 תלמידים מהמגזר החילוני המוביל בירושלים, שנדמה לי שבהעדר האלטרנטיבה הזאת, יכול מאוד להיות שהיו מצטרפים לנתונים הסטטיסטיים של הגירה שלילית מירושלים.

איתן מורן: בבית הספר "בויאר" לומדים כיום 900 תלמידים, בכל שנה לאורך השכבות אנחנו נאלצים לדחות כ-300 תלמידים מפאת מצוקת מקום.

איתן מורן: גם התלמידים הנקלטים נמצאים בכיתות לא כיתות, חלקם כ-40 תלמידים לכיתה, חלקם במבנים שנמצאים על גגות שעברו הסבה לכיתות.

איתן מורן: אני מעט נבוך ביחס ההניגמטי של עיריית ירושלים.

איתן מורן: ככל הידוע לי מר בנצי נמט תמך בהרחבת בית הספר "בויאר", מזה שנים אנחנו מתדפקים על דלתות העירייה כדי לקבל תמיכה ולו בשל 600 התלמידים תושבי העיר, אבל עד כה לא זכינו לתמיכה ממשית מעיריית ירושלים.

איתן מורן: יש לנו תכניות אופרטיביות לפיתוח בית הספר "בויאר", הנה לפניך כאן מודל של מכלול כניסה שכולל חדרים לשיעורי עזר וספרייה לשעות אחר הצהריים שעבר תכניות אדריכליות ובשל העדר מימון נגנז.

איתן מורן: אנחנו בכוחות עצמנו, יחד עם מימון של קרן "רש"י" הצלחנו לפתח את בית הספר "בויאר" בהיקף של למעלה מ-24 מליון שקלים שהושקעו בבינוי, בין אם זה הרחבת פנימיות, חידוש פנימיות ובין אם זה בניית מרכז משאבים לתלמידי בית הספר ובניית אגפי כיתות למצוקה הקיימת.

איתן מורן: עצם הדיון נסוב סביב קרקע שהובטחה לבית הספר "בויאר" על ידי הוועדה המחוזית, נמצא כאן היועץ המשפטי של העמותה שישמח לתת סקירה קצרה על הליך תמוה שבגינו ועדה מחוזית ניסתה למשוך את ידה מההקצאה הייחודית לבית הספר "בויאר".

איתן מורן: בעוד אנחנו מתכננים מבנים לפנימיות שבעצם תוכננו בשנות השישים שבמסגרתן יש עדיין מקלחות משותפות וארבעה תלמידים בחדר שמזכיר מתקנים אחרים ולא בהכרח מתקנים חינוכיים.

איתן מורן: אנחנו מגלים שבעצם ישנו איזשהו נסיון לבצע מחטף על רקע נדל"ני.

איתן מורן: לכן היחס של עיריית ירושלים הוא תמוה, ושיקולים פוליטיים ככל שהם יכולים להיות ענייניים, יכולים להיות גם שיקולים לא ענייניים.

איתן מורן: אני חושש שבמקרה הזה המהלך של עיריית ירושלים מוכרע לכיוון שאיננו חינוכי אלא לכיוון שהוא מוטה לחצים פוליטיים.

איתן מורן: חשוב לציין עוד שהקרקע המדוברת היא המשך טבעי של בית ספר "בויאר".

איתן מורן: זאת אומרת, כל נקודות הגישה, המשך הבנייה, המפלס שבו מדובר, הוא ההמשך של בית ספר "בויאר" ממש, בכל נסיון לתת את הקרקע למישהו אחר יצטרך באופן הנדסי בניית מערכים מוזרים בלב שכונת מגורים חילונית, כדי לאפשר אולי לאי אלו קבוצות מיוחסות, לא נעים לומר, אבל לגזול את הקרקע - -

אברהם רביץ: מיוחדות יותר טוב, אל תגיד מיוחסות.

אברהם רביץ: מאיפה את יודע את הייחוס שלהם?

אברהם רביץ: אולי הם בני שבט אינדיאני.

איתן מורן: מתוך זה שהם בני ישראל.

אברהם רביץ: לא יפה להגיד מיוחסות.

אברהם רביץ: ..

איתן מורן: רציתי לסכם ולבקש מכבוד היושב ראש שתצא קריאה לעיריית ירושלים להמשיך ולדבוק בשיקולים החינוכיים שהניעו את מר בנצי נמט לתמוך בהקצאת הקרקע כפי שהוא ידע מלכתחילה להמשך התפתחותו של בית ספר "בויאר".

מיכאל מלכיאור: תודה.

ציון רגב: אני בוגר פנימייה, בוגר בית הספר.

ציון רגב: ניהלתי גם את הפנימייה במשך כמה שנים, היום אני מנכ"ל קרן "אייסף".

ציון רגב: אני רוצה להציג פאן קצת אישי, חשוב שמעבר לכל הצד הפרוצדורלי ייאמרו גם כמה מלים על המהות של המקום הזה.

ציון רגב: במקור אני מקריית מלאכי, בן למשפחה גדולה שישה ילדים, ארבעה מאיתנו למדו בפנימיית "בויאר".

ציון רגב: המקום הזה הוא יותר מבית, כולנו היום אקדמאיים, כולנו ברוך השם מצליחים.

ציון רגב: ומה שחשוב ששניים מאיתנו נשארו לגור בירושלים.

ציון רגב: זאת אומרת, המוסד הזה כמוני עוד מאות אנשים שבאו לפנימייה, באו ומצאו את ירושלים כעיר שלהם ודבקים בירושלים.

ציון רגב: אני לא רוצה להעיד על עצמי, אבל אני חושב שאנחנו אוכלוסייה חזקה, אוכלוסייה שתורמת לירושלים שרוצה לתרום לירושלים, שלא מחפשת לברוח מפה.

ציון רגב: אני חושב שהפנימייה היא אבן שואבת וכמוני אני מדגיש יש מאות רבות של אנשים שקשרו את גורלם בירושלים בגלל פנימיית "בויאר".

ציון רגב: אנחנו בדיוק הדוגמה ההפוכה להגירה שלילית, עבורנו המוסד הזה יש לו משמעות אדירה, מוסד של מצויינות לימודית.

ציון רגב: היום בכובע האחר שלי כמי שמתעסק עם סטודנטים בקרן "אייסף" אני רק יכול להעריך כמה המוסד הזה תורם לאותם חבר'ה שמגיעים מהפריפריה ממשפחות גדולות, קשות יום.

ציון רגב: פגיעה במוסד הזה לדעתי היא פגיעה באחד היהלומים שיש בירושלים.

ציון רגב: אני לא כל כך מבין איך עיריית ירושלים לא מאמצת את "בויאר" לחיקה והופכת אותו לדגל.

ציון רגב: אני עובד בעשרות בתי ספר כיום בארץ, בכל המקומות אני אומר לכם זה משהו שצריך לשמר אותו, להרחיב אותו, להגדיל אותו, זה בדיוק הפוך מלצור עליו ולהפוך אותו למקום שהוא לא יכול להתפתח.

ציון רגב: תודה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

חנה סורקיס: אני עבדתי בבית ספר "בויאר" מיום היווסדו וניהלתי את בית הספר עד שפרשתי לגימלאות.

חנה סורקיס: רוצה להוסיף כמה משפטים.

חנה סורקיס: הביקוש לבית הספר עצום, הביקוש לפנימייה הוא עצום.

חנה סורקיס: המספרים מעידים על עצמם עד כמה כל שנה נאלצנו לדחות תלמידים ותלמידים טובים.

חנה סורקיס: ייחודו של בית הספר – אין הנחתום מעיד על עיסתו, מיום הקמתו מקדש ועובד קשה מאוד על חינוך ערכי, על מעורבות ומחויבות לחברה הישראלית, קליטת עלייה.

חנה סורקיס: עושה זאת בעבודה מאוד אינטנסיבית יומיומית ושיתוף פעולה יוצא מן הכלל בין תלמידים ירושלים, הצד האקסטרני של בית הספר שהוא בערך שני שליש כיום, לעומת שליש תלמידי פנימייה.

מיכאל מלכיאור: מאיפה באים רוב התלמידים לאקסטרני?

חנה סורקיס: ממערב העיר מטעמי נוחות, אולי מהוו מרכיב של 50% ואולי קצת יותר, וזה גם משתנה בין השנים.

חנה סורקיס: יש חינוך לסובלנות ולכבוד הדדי, לא הכל מצליח.

חנה סורקיס: יש בעיות חינוכיות, מטפלים בהם, אבל צוות טוב, אג'נדה חינוכית מאוד טובה, ואתוס חינוכי שבעצם עובר מיומו הראשון של בית הספר.

חנה סורקיס: הצוות שעבד כולו, מורים אני מתכוונת, ממשיך להיות מקורב לבית הספר.

חנה סורקיס: זה אומר משהו על מהות המוסד, כנסי בוגרים, מגיעים מאוד תלמידים לכנסי בוגרים שמתקיימים אחת לשנה.

חנה סורקיס: אני חושבת שיש מי שאמר לי שבית הספר "בויאר" נחשב בין חמשת בתי הספר הטובים בארץ.

חנה סורקיס: אני בצניעות אומר בין עשרת בתי הספר הטובים.

חנה סורקיס: אבל לכל מקום כמעט שהולכים, לצבא, למקומות עבודה, "בויאר" הוא פירמה, והוא פירמה לא מפני שיש לו כסף או המבנה המשופץ והמחודש.

חנה סורקיס: קודמיי אמרו כמה צריך להשקיע בו כדי להביא אותו, אפילו לאיזה מינימום עדכני.

חנה סורקיס: עבודה חינוכית מאוד יסודית וחשובה ומתמשכת נעשית בו לאורך כל השנים.

חנה סורקיס: אנחנו מקבלים הרבה פידבק מהורים, מבוגרים, ממורים ועל זאת שמחתנו.

חנה סורקיס: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

אברהם רביץ: אני תושב בית וגן ושכן של מוסד "בויאר".

אברהם רביץ: לגבי האיכות של בית הספר "בויאר", יצא לי להכיר די מקרוב את בית הספר הזה.

אברהם רביץ: בשנים עברו היו לנו מפגשים, אני הייתי בצוות שבחן ילדים מחוננים, אני ייצגתי בית ספר אחר, הייתי מודע למה שקורה ב"בויאר".

אברהם רביץ: יכול לאשר מאוד בהתלהבות אפילו את דבריה של המנהלת לשעבר חנה סורקיס.

אברהם רביץ: עד כמה שנראה לעין של אדם שחי בסביבה ולא בתוך בית הספר היום, אני חושב שהשכונה של בית וגן יכולה להתפאר בבית הספר הזה, למרות שאני לא בטוח שיש מניין תלמידים מתוך השכונה, אבל זה לכבוד שיש לנו בית ספר כזה.

אברהם רביץ: אני רוצה רק לציין במין התלהבות כזאת, לציין את המפגש הנפלא שהיה בשעתו.

אברהם רביץ: נדמה לי שהיה ביוזמת בית הספר "בויאר", בין בית הספר לישיבות שמקיפות אותו, ישיבת "קול תורה" וישיבת "אור ברוך".

יהודה סקר: תיכון "הימלפרב".

אברהם רביץ: נכון, אין להם טענות גדולות על בית הספר "הימלפרב", אבל אנחנו נקראים מיוחסים.

אברהם רביץ: לגבינו יש הסתכלות על מיוחסים.

אברהם רביץ: היינו רוצים סוף כל סוף גם בהקשרים אחרים להרגיש את עצמנו בחברה הישראלית כשווים בין שווים.

אברהם רביץ: אני רק רוצה לומר שיש לי ברוך השם 16 נכדים שגרים בבית וגן.

אברהם רביץ: אף אחת מהם לא זכתה לקבל בניין לבית הספר.

אברהם רביץ: כולם לומדים בקראוונים וכאלה, לא זכתה מה לעשות, אבל אני לא מתלונן, הרי כמה כסף יש למדינה.

אברהם רביץ: בתי הספר החרדים שכן נבנו שם היה מכספי תורמים.

אברהם רביץ: המשפט המוחץ הוא שאני מדבר כאן בכובע של סבא טוב לא של חבר כנסת.

אברהם רביץ: כחבר כנסת אדבר אחר כך.

מיכאל מלכיאור: עכשיו נשמע ממנכ"ל העירייה, אולי הוא יכול גם להתייחס לתלונה של הרב רביץ באותו עניין.

מיכאל מלכיאור: אנחנו שמחים לארח את מנכ"ל העירייה.

מיכאל מלכיאור: הדאגה שנשמעה גם לפני שהגעת וגם אחרי שהגעת דאגה שחוצה גבולות, ואם יש דברים שאנחנו לא יודעים אותם, אז טוב להעמיד את הדברים על דיוקם, אחר כך נשמע כל שאר האנשים שביקשו את זכות דיבור.

יאיר מעיין: בוקר טוב, כמובן שעיריית ירושלים מתגאה בבית ספר "בויאר" ובכמות התלמידים שלומדים שם, והבוגרים שלו.

יאיר מעיין: וכפי שנאמרה אחד מחמשת הטובים בארץ, אין ספק שזה מקור גאווה לעיר.

יאיר מעיין: אני לא יודע אם ציינו זאת פה, אבל חלק מהילדים שמגיעים, מגיעים בעצם דרך עליית הנוער, כלומר, בזכות בית הספר "בויאר" מגיעים לאן שמגיעים לבגרות ריאלית אחר כך לאוניברסיטה וזה מקור גאווה גם לעיר.

יאיר מעיין: כפי שאתם יודעים בעיר ירושלים יש 800 אלף תושבים.

יאיר מעיין: יש לנו הרבה מאוד בתי ספר תיכון בעיר, יש לנו הרבה מאוד שכונות בעיר.

יאיר מעיין: מנח"י במסגרת ניהול כל מוסדות החינוך בעיר, בין היתר אתן כדוגמה את בית הספר "סליקסברג" שנמצא בארמון הנציב, רוב בית הספר היום ריק, למה הוא ריק, בעבר התיכון היה מלא זהו בניין גדול מאוד, השכונה שהתבגרה, התיכון התרוקן, התלמידים נמצאים במוסדות אחרים.

יאיר מעיין: אנחנו צריכים לנהל את מוסדות החינוך באופן כזה שלא יהיה בית ספר אחד על חשבון בית ספר אחר.

יאיר מעיין: יש לנו מספר בתי ספר יותר מבוקשים בעיר, יש לנו בתי ספר גדולים בעיר, יש לנו את הגימנסיה, בית ספר "זיו", אם בית הספר שלהם הביקוש הגדול ביותר, אנחנו נאפשר כל הזמן לבנות בהם עוד ועוד כיתות ולהגדיל את כמות התלמידים, זה בהכרח יהיה על חשבון בתי ספר בעיר שאנחנו לא רוצים שיילכו והצטמצמו, או יילכו וייחלשו ויהיו בתי ספר למצטיינים ובתי ספר לחלשים.

יאיר מעיין: יש את שיטת הרובעים בעיר, וכך מפזרים את התלמידים בעיר.

יאיר מעיין: התפקיד של מנח"י בין היתר זה לדאוג לניהול נכון של חלוקת התלמידים באופן שיוויוני ואינטגרציה בעיר.

יאיר מעיין: יחד עם זאת, בעברו בית ספר "בויאר", לפי מה שמסר לי מנהל מנח"י בשיא היו גם כ-1,200 תלמידים ולמעשה הוא קצת ירד לכיוון ה-850 תלמידים או 900 תלמידים.

יאיר מעיין: כל גידול שאנחנו נאפשר ב"בויאר" מתוך הירושלמים הוא על חשבון תלמידים אחרים.

יאיר מעיין: אבל אם בעבר היה בשיא וירד ל-850-900 תלמידים, עדיין יש לו יכולת לגדול עוד על בסיס הקיים.

איתן מור: יש לי שאלה, היית בבית הספר "בויאר"?

יאיר מעיין: אמנם הרב רביץ הזכיר את זה, אני לא הזכרתי את זה.

יאיר מעיין: אני גם אזכיר, בילדותי הייתי שכן של "בויאר", אני גר ממש סמוך להימלפרב.

יאיר מעיין: בזמן ההכנה לצבא כל בוקר הייתי רץ במגרש הספורט של "בויאר".

יאיר מעיין: אז בהחלט אני מכיר את המקום.

איתן מור: אתה נשען על זכרונות ילדותך כדי לקבוע שבית ספר "בויאר" יכול להתרחב.

30700: הוא אומר שלתפיסתו אין מקום להרחיב את בית הספר.

מיכאל מלכיאור: רבותי, אני מבקש לא להפריע.

יאיר מעיין: אני כרגע נשען על מדיניות העירייה ומדיניות מנח"י, בלי קשר כרגע כן לבנות או לא לבנות.

יאיר מעיין: העירייה בשלב זה, ומנהל מנח"י אמר לי בפירוש שכבר כמה פעמים הוא לא אישר תוספת קליטה של תלמידים ב"בויאר" כי זה על חשבון בתי ספר אחרים.

יאיר מעיין: הדבר השני קשור להקצאת הקרקעות.

יאיר מעיין: על פי חוק, על פי הנחיית משרד פנים, יש בכל עירייה ועדת הקצאת קרקעות שהיא ועדה מקצועית, היא מורכבת מהיועץ המשפטי לעירייה, ממהנדס העיר, ממנהל אגף מבני ציבור ועוד כמה פקידי עירייה.

יאיר מעיין: הוועדה המקצועית הזאת היא ועדה שעוד לא החליטה בכלל למי היא מקצה את הקרקע.

יאיר מעיין: הוועדה פירסמה לאחרונה פרסום מי מעוניין בהקצאת הקרקע, ניגשו לפרסום הזה מספר גופים, דרך אגב, מי שפנה אליי לפני כמה חודשים שהוא מעוניין בקרקע הזאת בכלל שבט הצופים של רמת דניה שגם הם מעוניינים בקרקע הזאת.

יאיר מעיין: חוץ מזה על פי הנחיות משרד הפנים כרגע כל נושא ההקצאות לא דנים בו עד אחרי הבחירות, כך שאת הדיון הזה למעשה אולי עדיף לקיים אותו אחרי הבחירות לעירייה כשיהיה רלבנטי, כרגע עד אחרי הבחירות עד נובמבר הוא לא רלבנטי.

יאיר מעיין: לגבי הנושא הנוסף, הזכיר פה הרב רביץ.

יאיר מעיין: בשכונת בית וגן - - -

מיכאל מלכיאור: לא הבנתי, אתה רוצה להגיד שאתם נגד הרחבת בית הספר.

30700: כן, זה מה שהוא אמר.

יאיר מעיין: אני אמרתי שכרגע מנח"י לא מעוניינת ש"בויאר" יקלוט תלמידים מעבר למה שיש לו היום.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד לך שקיבלתי מכתב ממנהל מנח"י, היתה לנו התכתבות ארוכה בנושא הזה, הוא אמר לי חד-משמעית, "גם אנו במנח"י רואים חשיבות לפיתוחו והרחבתו של בית הספר".

מיכאל מלכיאור: בניגוד למה שאמרת.

מיכאל מלכיאור: ..

יאיר מעיין: סליחה, זה לא בניגוד.

מיכאל מלכיאור: סליחה, ולכן ברוח זו אנחנו המלצנו בפני חברי ועדת ההקצאות העירונית להעמיד את השטח המיועד לרשות האגודה לקידום החינוך לצורך הרחבת בית הספר "בויאר".

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לדחות את הבקשות של כל גופים אחרים כדי לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: אני מבין עכשיו שהוא לא הגיע - -

יאיר מעיין: סליחה, תן לי להסביר.

יאיר מעיין: אתמול ישבתי עם מנהל מנח"י על הנושא הזה.

יאיר מעיין: מבחינת מנח"י הקרקע הזאת הוא מעוניין שתהיה פוטנציאל עתידי להרחבה של "בויאר".

יאיר מעיין: הרחבה של המבנים, הרחבה של הבנייה.

יאיר מעיין: מבחינת כמות התלמידים בשלב זה, מכיוון שבבתי ספר אחרים -

מיכאל מלכיאור: זה סימן שלא הרחיבו.

יאיר מעיין: מכיוון שבבתי ספר אחרים בעיר יש כיתות ריקות, בשלב זה הוא לא מעוניין שבית הספר "בויאר" יקלוט תלמידים נוספים מירושלים, אין סתירה בין הדברים.

מיכאל מלכיאור: הנושא הוא לא על קליטת התלמידים, לא על זה הויכוח.

מיכאל מלכיאור: הויכוח הוא על האפשרות של הרחבת בית הספר, וזה כמובן כדי לקלוט עוד תלמידים.

משה גפני: מנהל מנח"י מכיר את בית ספר "בויאר"?

יאיר מעיין: כן מכיר.

משה גפני: היה חבר באגודה של "בויאר"?

יאיר מעיין: באגודה לקידום החינוך.

אברהם רביץ: ב"בויאר" יש מקום לעוד 300 תלמידים.

ציון רגב: זה לא נכון.

אברהם רביץ: היה לכם 1,200 תלמידים.

יאיר מעיין: בשכונת בית וגן כיום לפי המספרים שיש לי, יש כרגע מחסור של 32 כיתות לימוד, ולפי כמות הילדים שיש שם בגני הילדים, יש מחסור של עוד 28 כיתות לימוד, סך הכל 60.

יאיר מעיין: זה לא לוקח בחשבון כפי שאמר הרב רביץ את אלה שיושבים בקראוונים, או אלה שהיום לומדים בבניין פרטי שהוסב באופן זמני לבית ספר ועומדים עוד מעט להרוס אותו ולבנות שם בניין קבע, ואז עוד 300 תלמידים שזה עוד כסף גם כן יהיה להם מחסור של 70 כיתות.

יאיר מעיין: עכשיו אנחנו צריכים להעמיד בשכונת בית וגן סדר גודל של 50-60 כיתות, ובשביל זה צריך קרקע.

יאיר מעיין: השטח של "בויאר" היום לפי הנתונים שבידי הוא מעל 30 דונאם.

מיכאל מלכיאור: אני יכול לשאול אותך, אתה בעד מה שכותב פה בנצי שהקרקע הזה יהיה מיועד לבית הספר "בויאר" או אתה נגד.

יאיר מעיין: לא קשור בעד או נגד.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: לא הבנתי שום דבר ממה שאמרת.

מיכאל מלכיאור: כבר דיברת עכשיו למעלה מעשר דקות ולא הגעת עוד לנקודה.

מיכאל מלכיאור: לא הבנתי מה אתה רוצה עם בית הספר, הבנתי שאתה לא רוצה שיהיו עוד תלמידים שם, לא הבנתי מה אתה רוצה לגבי השטח.

מיכאל מלכיאור: אני לא מבין.

משה גפני: הוא אמר שיש שם הרבה צרכים, הוא המנכ"ל, הוא לא חבר באגודת "בויאר".

משה גפני: זה היה מובן מה שנאמר, מובן לכולם.

יאיר מעיין: יש מכלול של שיקולים, זה לא כן או לא.

יאיר מעיין: כולנו רוצים שכל בתי הספר בירושלים בעיר הטובים שבהם יגדלו כמה שיותר.

30700: אז תגיד שאתה רוצה להקצות את זה לבית ספר אחר, תגיד את האמת.

משה גפני: לא, הוא לא יכול להגיד את זה בגלל שההקצאה היא אחר הבחירות, ואחרי הבחירות אתה תהיה ראש העיר, אתה תתן את ההנחייה.

30700: נכון מאוד.

משה גפני: לכן הוא לא אומר את זה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לדעת איזו הנחיה יש היום ולא הבנו.

משה גפני: אבל שיגיד, הוא לא יכול להתערב בפוליטיקה.

30700: שיגיד מה קרה פה.

יאיר מעיין: יש בית ספר שיושב על מעלה 30 דונאם.

יאיר מעיין: יש לנו בתי ספר אחרים בעיר שיושבים על פחות מארבעה דונאם, אי אפשר לבוא ולהגיד יש פוטנציאל.

מיכאל מלכיאור: אבל זה מה שבנצי נמט.

מיכאל מלכיאור: אתה מסכים עם מה שהוא אמר?

יאיר מעיין: בנצי נמט מה שאמר - -

מיכאל מלכיאור: אתה מסכים או אתה לא מסכים?

יאיר מעיין: בנצי נמט כשהוא מסתכל נקודתית - -

30700: מקצועית הוא צודק, פוליטית הוא טועה.

יאיר מעיין: כשאני אסיים את ההסבר אני אתן תשובה.

מיכאל מלכיאור: אני שואל האם אתה מסכים למה שבנצי נמט אמר.

מיכאל מלכיאור: אתה מסכים או לא מסכים?

יאיר מעיין: אני אשלים את ההסבר שלי ואתן לך תשובה.

יאיר מעיין: אם אתה לא נותן לי לענות ולהסביר - -

מיכאל מלכיאור: אני אתן לך לענות אם אתה אומר שתסביר.

מיכאל מלכיאור: אתה נמצא לא באולם ההרצאות.

מיכאל מלכיאור: אתה נמצא בועדה של הכנסת, אין לנו אפשרות ולצערי אף פעם לא, אתה לא היית פה אף פעם.

יאיר מעיין: יש מכלול של שיקולים, זו לא שאלה אחת.

יאיר מעיין: אני רוצה ש"בויאר" יגדל 2,000 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: אתה תומך במה שבנצי נמט כתב לי בשם העירייה, תומך בזה או לא תומך בזה?

יאיר מעיין: בנצי לא כתב את זה בשם העירייה.

משה גפני: עם כל הכבוד למה שמר נמט כתב לך, שיבוא לפה להגיד, הוא בא להגיד.

משה גפני: לכן הוא לא בא אף פעם.

יהודה סקר: בגלל זה הוא לא רצה.

30700: אמרו לו לא לבוא בטח.

יאיר מעיין: שקר וכזב.

30700: למה הוא לא רצה לבוא, כי מקצועית הוא סרב, ופוליטית אתה אומר שהוא טועה.

30700: פוליטית אתה לא - - -

יאיר מעיין: בנצי נמט רוצה רוצה לא להרוס את בתי הספר האחרים.

יאיר מעיין: לא רוצה שבית ספר אחד הצטיין על חשבון האחרים, יש מכלול של שיקולים.

יעל פרבר: הוא לא מצטיין על חשבון האחרים.

מיכאל מלכיאור: שאלתי אותך שאלה פשוטה, לא מסוגל לענות עליה אז בסדר אני מכבד את זה.

יאיר מעיין: התשובה הפשוטה שבשבועות הקרובות מנח"י לא מתכוונת לאפשר ל"בויאר" להגדיל קליטת תלמידים מירושלים, זאת התשובה.

30700: ולהקצות את הקרקע כשיש כוונה כזאת.

30700: יש כוונה להקצות את הקרקע שלהם ולמנוע מהם.

מיכאל מלכיאור: יעל, יש סיבה למה לא הגיע מישהו ממשרד החינוך לישיבה זאת?

יעל פרבר: אמר לי אתמול בנצי נמט, דיברתי איתו, שזה עניין פנימי של העירייה ולא של משרד החינוך.

יעל פרבר: בנצי נמט הוא גם איש משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל הוא לא נמצא פה.

30700: בנצי ידווח גם למשרד החינוך.

משה גפני: אדוני היושב ראש, לא נהוג דבר כזה, שמי שכן מגיע, בכיר מהעירייה מגיע אבל מי שהוזמן גם לא מגיע.

משה גפני: זה לא בסדר, אתה קורא את המכתב שלו ואתה מייצג אותו?

משה גפני: שיבוא ויגיד את זה וזה בסדר גמור.

30700: יש לו בוס, למה הבוס לא אמר לו לבוא?

משה גפני: מר ברקת, אני לא בעיריית ירושלים.

משה גפני: נכון להיום אין לי תכניות להתמודד בעיריית ירושלים.

יהודה סקר: בקצרה, המנכ"ל של העירייה לקח את כל ההצגה לכן בנצי לא בא.

יהודה סקר: אני סגן יושב ראש בארגון ההורים הארצי.

יהודה סקר: בן הזקונים שלי לומד ב"הימלפרב ", אנחנו שכנים שלהם.

יהודה סקר: יש שיתוף פעולה מעולה, אני משמש כיושב ראש ועד הורים של בית הספר "הימלפרב".

יהודה סקר: יש שיתוף פעולה מעולה, יושבת פה המנהלת לצידי לשעבר עם הרב ירמי ובין בית הספר הזה, שיתוף פעולה לדוגמה בין חילונים לדתיים, אדוני מנכ"ל העירייה תשמע את זה.

יהודה סקר: אתם הורסים את הטוב ביותר.

יהודה סקר: בית ספר "הימלפרב" ו"בויאר" כבר שנה חמישית זוכים בפרס החינוך הארצי.

יהודה סקר: הם חילונים ואנחנו דתיים, אתה רואה שאני חובש כיפה.

יהודה סקר: אין לי שום דבר והרב רביץ והרב גפני חברים שלי.

יהודה סקר: בוגרי "בויאר" ו"הימלפרב" טובי קציני צה"ל.

יהודה סקר: מנח"י הורסת כל בית ספר טוב בירושלים.

יהודה סקר: התחיל בציון עזרי בגבעת מרדכי, זה ממשיך ב"בויאר" ומגיע ל"הימלפרב".

יהודה סקר: למה זה מגיע ל"הימלפרב" כי עכשיו הולך להיות שם נדל"ן.

יהודה סקר: גבעת האנטנה, הולכים לפנות אותה.

יהודה סקר: יש לנו מכתב מראש העיר הקודם.

מיכאל מלכיאור: יהודה, תתייחס לנושא של בית הספר "בויאר".

יהודה סקר: אני אתייחס לנושא של "בויאר".

יהודה סקר: לא ייתכן אדוני היושב ראש שהעירייה מחליטה החלטות שגויות, יש לך מכתבים.

יהודה סקר: זה מוכיח איך הם מתנהגים.

יהודה סקר: מנכ"ל העירייה לא מסכים מה שמנהל מנח"י אומר.

יהודה סקר: לפי מיטב ידיעתי מנהל מנח"י הוא כפול לראש העיר והממונה שלו שקדי היה צריך גם להגיע לפה.

יהודה סקר: אדוני, לדאבוני לעירייה אין תכנית חומש, מה שמנכ"ל העירייה אמר פה, אני שומע את זה כבר עשר שנים.

יהודה סקר: בכתב לא ראינו שום דבר, יש שם דיבורים.

יהודה סקר: לדעתי, העירייה, המנכ"ל ובנצי נמט הורסים כל חלקה טובה שבתי ספר מצטיינים בעיר הזאת.

אתי בנימין: בית ספר "בויאר" הוא אבן שואבת של אוכלוסיות מכל הארץ.

אתי בנימין: אנחנו צריכים להתייחס אליו ככזה.

אתי בנימין: לא יכול להיות שתבוא עיריית ירושלים, ובמקום שתרחיב את בית הספר, אנחנו יודעים שיש מאות פניות של תלמידים נוספים בשנה מכל הארץ שרוצים להגיע לפה, ואני מקבלת חלק מהם ומנסה להכניס אותם לבית הספר שזה בלתי אפשרי מפאת חוסר מקום.

אתי בנימין: לא יכול להיות שעיריית ירושלים במקום לקחת את בית הספר להרחיב אותו ולהקים שם קרייה שירושלים תוכל להתגאות בה, העירייה היום מייבשת את בית הספר, ומונעת את הרחבת בית הספר.

אתי בנימין: אנחנו כארגון הורים מצטרפים למאבק ונהיה יחד עם החברים האלה שיושבים בחדר במאבק הזה.

מיכאל מלכיאור: מי שלא מכיר את אתי בנימין, היא יושבת ראש ארגון הורים מירושלים והנהגת ההורים הארצית.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: ניר ברקת, בבקשה.

30700: אחת הסכנות הגדולות ביורת בירושלים זה סכנה קיומית, זה המתח הבין מגזרי.

30700: הפעילות של עיריית ירושלים בתקופה האחרונה, חוסר השקיפות, חוסר הדיון הציבורי, ועדת חינוך עיריית ירושלים אין דבר כזה.

30700: ועדת החינוך בעיריית ירושלים לא דנה בשום נושא שאני זוכר כמעט מתחילת הקדנציה, ובוודאי שלא נושאים כאלה.

30700: אני מודה לך שועדת חינוך במקום שתהיה בעיר ירושלים, בעירייה, היא לפחות מתקיימת פה.

30700: זו הפעם הראשונה שבכלל שומעים רבע דיון על נושא כל כך קריטי ומשמעותי.

30700: לעיריית ירושלים יש פער בין המדיניות המקצועית לבין מה שמכתיב ראש העירייה בדרג הפוליטי, פער ענק.

30700: אגב, מייצר חוסר אמון טוטלי במערכת העירונית.

30700: אתן דוגמה קלאסית על בית ספר קלאב-אין.

30700: התפנה בית הספר, במקום לשמר אותו ולהעביר אותו לרעות שזו היתה המלצה של בנצי נמט מאחורי הקלעים, בעסקנות פוליטית הוקצה לגוף אחר אחרי שגרמו לרעות להבין שלא כדי לו לבוא לשכונה.

30700: בחוסר שקיפות.

מיכאל מלכיאור: דווקא השכונה מאוד רצתה את בית הספר.

30700: נכון מאוד, אבל אותו דבר כאן.

30700: מה שקורה עכשיו, שלא יספרו לנו סיפורים אנחנו יודעים איך זה עובד.

30700: קודם כל מסמנים מטרה, אחר כך בחשאי, בלי שהאנשים יידעו, פתאום צף בוועדת הקצאות צורך להקצות את המקום.

30700: אנחנו במקרה יודעים משיחות בין החברים שזה כבר הוחלט מראש שיהיה לתת"ים כאלה ואחרים.

30700: אגב, ראוי למצוא להם מקום.

אברהם רביץ: איפה?

מיכאל מלכיאור: תשאל את מנכ"ל העירייה איפה.

30700: אבל בשום פנים ואופן.

יאיר מעיין: בבית וגן לא נשארו שטחים - - -

30700: אז תגיד את זה.

מיכאל מלכיאור: אז תגיד את זה שזה מה שאתה רוצה לעשות.

יאיר מעיין: כל ילדי ירושלים זכאים לבית ספר.

30700: על זה בדיוק הנקודה.

יאיר מעיין: גם החילונים וגם החרדים זכאים לבתי ספר בירושלים.

30700: נכון מאוד, אבל לא אחד על חשבון השני וזה בדיוק מה שקורה כאן.

יאיר מעיין: יש סדר עדיפויות, צריך להסתכל על כולם.

מיכאל מלכיאור: אדוני המנכ"ל, אם היית אומר שסוף סוף אתה מקצה לערבים בתי ספר מה שלא נעשה בשנים האחרונות - -

יאיר מעיין: יש לי הפתעה בשבילך.

יאיר מעיין: בונים עכשיו 400 כיתות לימוד לערבים בירושלים.

יאיר מעיין: אני מנהל את זה.

יאיר מעיין: מה לעושת זה התקציב שהממשלה מעמידה לנו.

יאיר מעיין: יש מחסור של 2,000 כיתות לימוד בירושלים.

יאיר מעיין: הממשלה בסך הכל נותנת לנו 100 בשנה.

מיכאל מלכיאור: יאיר, אם היית אומר שאת הקרקע אתה נותן למזרח ירושלים או לת"תים, הייתי יודע מה התשובה שלך.

30700: אבל הם לא אומרים את האמת.

מיכאל מלכיאור: כל התשובות שלך מלמדות לכיוון הזה, אבל אתה לא מוכן להגיד את זה.

יאיר מעיין: מה זה לא מוכן להגיד.

יאיר מעיין: בבית וגן חסרות 60 כיתות.

30700: אז תגיד את האמת.

יאיר מעיין: אמרתי שיש ועדת הקצאות ששוקלים את מכלול השיקולים.

יאיר מעיין: ועדת הקצאות מחליטה למי לתת.

30700: לא פינתם את בית הספר - - -

מיכאל מלכיאור: אני באתי בתלונות לא על המהות של הדברים, על זה שאני מקבל ממנח"י מכתב מוסמך לעניין.

יאיר מעיין: מנח"י לא מקצה קרקעות בעיר, מה לעשות.

מיכאל מלכיאור: אבל לפני כן אתה הצגת כאילו שאתה מייצג את מדיניות מנח"י .

30700: אתה כבר החלטת למי אתה רוצה לתת.

יאיר מעיין: סליחה אדוני,

יאיר מעיין: יש ועדת הקצאות, היא תדון באופן - -

30700: אין דיונים בעירייה.

מיכאל מלכיאור: סליחה יאיר, אני לא יודע איך אתם נוהגים לדון בעיריית ירושלים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו פה לא דנים בצורה כזאת.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך תדבר מתי שהתור שלך לדבר.

מיכאל מלכיאור: אותו דבר חל לגביך.

מיכאל מלכיאור: מה זה פה.

מיכאל מלכיאור: מה זה צריך להיות.

מיכאל מלכיאור: אומר את זה עוד פעם, היית אומר קיבלנו החלטה.

יאיר מעיין: לא התקבלה החלטה, יש ועדת הקצאות.

מיכאל מלכיאור: אתה עדיין לא בזכות דיבור.

מיכאל מלכיאור: אני אמרתי מה שאמרתי, מותר לי להגיד.

מיכאל מלכיאור: בשביל זה אני נבחרתי.

יאיר מעיין: אסור לנו לקבל החלטה, יש חוק.

יאיר מעיין: יש ועדת הקצאות.

30700: אבל זו הכוונה שלך.

30700: תגיד את הכוונה שלך, את האמת.

30700: אתם פשוט חסרי אמינות, במקום להגיד את המדיניות האמיתית שהיא לקחת כל שטח לא משנה איפה הוא, בתוך בית ספר, לא בתוך בית ספר, צריך את השטח הזה לדברים אחרים, לא צריך את השטח לדברים אחרים.

30700: אתה לוקח שטח בניגוד לרצון בית הספר, בניגוד לרצון בית הספר, בניגוד לרצון השכונה, בניגוד לכל הגיון בריא, ואתה החלטת,ראש העירייה שלך ואתה נותן לו גיבוי.

30700: החלטתם שלמרות שהדרג המקצועי שהוא גם כפוף למשרד החינוך, ולמרות שצרכי העיר בפוטנציה, אם בעזרת השם יש שינוי בעתיד, ופתאום הזרם הממלכתי בירושלים יוכל לצמוח, אתה סוגר לו את האופציה, אתה מעודד את ההגירה השלילית.

30700: אתה פוגע בבית הספר, כי יש לך צרכים לגיטימיים אחרים נוספים, אני מודה, כולנו צריכים להודות שיש עוד צרכים בעיר ירושלים, אני לא יודע איך לפתור אותם.

30700: אבל מה שאתה לא עושה, אתם לא אמינים, כי אתם לא אומרים את האמת והתהליכים שמתפתחים, ברור שזה בלתי תלוי, ברור שלפי החוק אתה צריך לפתוח מכרז.

30700: זו פשוט בושה.

רפי דברה: הייתי יועץ ראש העיר טדי קולק במשך 20 שנה.

אברהם רביץ: אתה בלתי נשכח, רפי.

רפי דברה: אני מכיר את הרב רביץ מצוין באחד הקונפליקטים הגדולים בעיר, אצלו בבית מצאנו כל מיני פתרונות.

רפי דברה: מאחר ואני איש חינוך בעברי, אני מוכרח להגיד דבר אחד.

רפי דברה: את "בויאר" הכרתי מיסודו, הכרתי את כל מנהלי הפנימיות.

רפי דברה: הקמתי שם חוגים והפעלתי את החינוך החברתי שם מצד העירייה, זה היה אז מהפך בשיתוף עם משרד החינוך.

רפי דברה: אבל אני מכיר דבר אחר, אני מכיר את התהליכים הקורים בעיר הזאת.

רפי דברה: תסלחו לי אם אגזול שלוש דקות כדי לתת תמונת מצב.

רפי דברה: אני מייצג כרגע את המינהל הקהילתי שאנחנו פעילים בו, התחלתי את הטיפול בבית וגן כיועץ ראש העיר כי אז לא היה מתנ"ס ולא שום דבר.

רפי דברה: אני מכיר את הנסיבות היטב.

רפי דברה: תכנית המיתאר החדשה שעוד לא אושרה, עיריית ירושלים וכל הגורמים המקצועיים היו ערים לתהליכים קשים שקורים לעיר, וכולנו מבכים אותם.

רפי דברה: הבעיה שאנחנו בוכים ולא עושים.

רפי דברה: בחלק מזה התכנון הוא לקוי, מדוע.

רפי דברה: מפני שתכנית המיתאר הציבה לה כל מיני מטרות, ואנחנו כתושבים עשינו עם אלפי תושבים בעיר, עמדתי בראש ועדה שהפעילה אלפי תושבים שהערנו את ההערות שלנו והצענו הצעות שחלקן נקלטו וחלקן נעלמו.

רפי דברה: אבל חלק מההצעות היו להתחיל לחשוב לתכנון פיזי בהיבטים של תכנון חברתי.

רפי דברה: החינוך הוא חלק מהכלים של החינוך החברתי.

רפי דברה: מה שקרה, שעיריית ירושלים פועלת בניגוד להגיון התכנוני.

רפי דברה: למה, אגיד לכם.

רפי דברה: בוכים על הגירה שלילית.

רפי דברה: אם יש אזור פלורליסטי שבו תכנית המיתאר רואה הצלה לבינוי ולפיתוח ירושלים זה דרום מערב העיר.

רפי דברה: למה, כי אלה שכונות שיש בהם הרבה קרקע, יש בנייה דלילה, יש אפשרות לעשות עיבוי, יש אפשרות לעשות התחדשות שכונות, ואז היום נמצאות בועדות השונות 6,000 יחידות דיור בתכנונים שונים, וזה עדיין לא.

רפי דברה: כי אנחנו יושבים עם מהנדס העיר, ואנחנו כתובים אחראים ומבינים שירושלים זקוקה לשינוי המגמה מהגירה שלילית להגירה חיובית.

רפי דברה: איפה זה יעשה לעיר שמחפשת חיזוק חברתי אוכלוסייה צעירה יצרנית, דרום מערב העיר.

רפי דברה: עכשיו זאת שכונה שמעולם, אני לא זוכר, ארבעים שנה עבדתי בשרות הציבורי, לא זוכר עימותים בין חרדים חילוניים ודתיים בקריית יובל, לא היו.

רפי דברה: יש שם 74 בתי כנסת, יש חב"ד במרכז הקהילתי.

רפי דברה: מעולם לא היו מלחמות דת, והנה בשנתיים השלוש, ארבע חמש שנים האחרונות, במקום שיש ניהול על ידי תושבים, זה המינהל הקהילתי המוצלח ביותר, שמפתח שירותים, שעוזר לעירייה לספק שירותים לתושבים.

רפי דברה: הנה פתאום במגמות תכנון מתחילה זרימה של איומים.

רפי דברה: מה האיום, האיום הוא שבויאר הוא ציר מרכזי איכותי, שאם אנחנו רוצים שב-6,000 או ב-10,000, או ב-12,000 בשנים הבאות יבואו תושבים רציניים, אנחנו מוכרחים להבטיח להם שיהיה בית ספר כמו בויאר גדול שיקלוט אותם.

רפי דברה: זה שהיום 800 או 900 זה לא אומר, אבל בעוד חמש שנים, אם אנחנו מאמינים ורוצים לעשות משהו בירושלים, אנחנו צריכים להבטיח שבויאר יהיה קיים, יהיה מסוגל לקלוט.

30700: אם אנחנו מאמינים.

רפי דברה: הבעיה השנייה, אנחנו בוכים על הדור, איפה הערכים.

רפי דברה: יש לנו ארבעה תנועות נוער, "בני עקיבא" "צופים", "שומר צעיר", "נוער עובד ולומד" אני מייצג את כל הזרמים.

יהודה סקר: את תנועת "עזרא" שכחת.

רפי דברה: סליחה, גם את תנועת "עזרא".

רפי דברה: ואז פתאום אנחנו כמינהל פונים כבר שש שנים לעיריית ירושלים, אנחנו כאילו שותפים באחריות ואומרים לנו, רבותיי, אנחנו רוצים שטח לבנות.

רפי דברה: בית תנועות נוער שיאפשר באמת מצד אחד לכל תנועה להבטיח את המקום, את ההרחבה, את הפעילות החינוכית.

רפי דברה: ומצד שני, זה יצור איזה תחושה של חזית אחידה של נוער אחר עם ערכים, עם שורשים.

רפי דברה: איפה היה טבעי לעשות את זה, כי כל פעם היו אומרים לנו אין לנו קרקע.

רפי דברה: הנה יש חלקה של 13.5 דונאם ליד בויאר שאנחנו פנינו וביקשנו אותה, ואמרו שלא רוצים להפקיע אותה.

רפי דברה: זה היה לפני שנתיים, אמרו מה פתאום, עכשיו נתחיל תהליך ההפקעה, והנה פתאום התחילו להפקיע אותה, וסידרו את כל העניינים.

רפי דברה: ביקשנו שבויאר, ודיברנו גם עם בויאר.

רפי דברה: אמרנו שזה יהיה כל כך טבעי שמרכז חינוכי תנועתי של תנועות השונות יהיה צמוד להרחבה העתידית שתבוא.

רפי דברה: היא תהיה מחויבת, אלא אם אנחנו מספידים את העיר סופית.

רפי דברה: והנה להפתעתנו, שום דבר לא קרה.

רפי דברה: והנה פתאום אנחנו מוזמנים להפקעה.

רפי דברה: שלא ייאמר, הרב רביץ, אני אומר לך, אני הקמתי מועדון לנשים חרדיות ראשון בירושלים בנווה חמד.

רפי דברה: אני השגתי כסף, כי חשבתי שחשוב לתת שירותים, למרות העובדה שהתנגדתם למתנ"סים.

רפי דברה: היום בוכים שאין מתנ"סים חרדים.

רפי דברה: בזמנו לא רצו להכניס.

רפי דברה: תאמין לי שזו היתה מלחמה אדירה להיכנס לשכונות החרדיות בהר נוף, אבל עכשיו אנחנו מדברים על בעיה אקוטית.

רפי דברה: אני רוצה לומר, אני חושב שמלכתחילה היתה כוונה לא טובה.

רפי דברה: למה לא טובה, משום שההפקעה שהגענו לועדה מחוזית והצגנו את העמדות שלנו לא הסתירו את זה, שמראש, גם מנכ"ל העירייה אומר את זה מראש.

רפי דברה: חסרים לי כיתות של החינוך החרדי.

רפי דברה: רבותי, אני מוכן להילחם עם השכונות החרדיות על חינוך לחרדים.

30700: בשכונתם.

רפי דברה: אני רוצה להזכיר לכם שלמדנו דבר אחד, ובזה אסיים.

רפי דברה: בעיר הזאת אם אנחנו רוצים לחיות, אנחנו מוכרחים להוציא מוקדי כוח ומוקדי סיכון של עימותים.

רפי דברה: מה שקורה היום, עיריית ירושלים אין לה מדיניות שתמנע את זה.

רפי דברה: אם הם חושבים שנוסף לצרות הפוליטיות והפיגועים, והביטחון, והערבים ובעיות בינלאומיות וכו', נוסיף ונצית עוד פעם אש, לדעתי זה משגה איום ונורא.

רפי דברה: מה זה אומר, זה אומר שבתכנון חייבים למנוע חיכוכים.

רפי דברה: חייבים תן לחיות לאחר ותן לחיות לי.

רפי דברה: אני לא נגד חרדים אבל אסביר לכם.

רפי דברה: היה הרב דרוק בירושלים, הוא היה אחד מחברי המועצה הנפלאים ביותר, הוא היה חרדי אבל היה עם חזון לעיר הזאת.

רפי דברה: הוא אמר דבר פשוט, תקחו בית ותקחו שלוש משפחות, חילונית, דתית, חרדית, יש מעלית ובמעלית הזאת החילוני אומר זכותי לנסוע בשבת.

רפי דברה: בא הדתי לאומי, אומר רגע, אני רוצה אישור מהמכון שזו מעלית שבת וזה בסדר.

רפי דברה: בא חרדי ואומר, זה רכוש משותף רבותיי.

רפי דברה: אני חושב שכל דבר כזה זה אסון,זה מנוגד, אני לא מקבל את זה.

רפי דברה: איך אפשר להתגבר על הבעיה הזאת.

רפי דברה: אני אמרתי דבר פשוט, אם מישהו יוכל למנוע את הנקודה הזאת של בויאר כי היא סמלית מאוד, הוא יחסוך הרבה לעיר הזאת, כי אנחנו כתושבים רוצים לשתף ולפתח.

רפי דברה: אבל שלא יעמידו אותנו במבחן של תכניות נלוזות.

רפי דברה: תודה.

יהודה סקר: חזק וברוך.

אברהם רביץ: רבותיי, אנחנו בבניין הזה כל היום מתווכחים, דעות שונות וכן הלאה.

אברהם רביץ: אני אספר לכם מהם הוויכוחים הקשים ביותר כאשר שני הצדדים צודקים, ואז לכל אחד יש את הפאן שלו ואת הערכים שלו, וכן הלאה.

אברהם רביץ: למשל אני צריך להיות האדם באמצע ואני צריך להכריע בין שני צדדים צודקים, מה אני עושה.

אברהם רביץ: לזה אנחנו צריכים מה שנקרא סדר עדיפות שיכול להישמע אובייקטיבי הכי קרוב לדבר האובייקטיבי שקיים.

אברהם רביץ: אני לא מתכוון להכחיש דבר אחד ממה שאתה אמרת.

אברהם רביץ: אני פעם לא יכולתי נגדך.

אברהם רביץ: אבל לגבי כל מה שנאמר כאן, אני ממש חש מרגיש ומבין את זה.

אברהם רביץ: אבל מה לעשות, אני צריך לעשות משקל, סליחה שאני עושה מן שקיפות כזאת של 16 נכדיי, אבל בבית וגן תבואו ותראו הדברים היפים ביותר, בנו שם בית ספר אדיר עם מגרש משחקים נווה עציון, גם לגבי החרדים אני התגאיתי בבית הספר הזה בחינוך.

אברהם רביץ: מה קרה שם?

אברהם רביץ: עיר קראוונים, זה פשוט בזיון נוראי וזה כבר המצב הטוב מכיוון שיש כאלה שאין להם קראוונים והם נדחקים וכל מיני דברים שלא הייתם רוצים שכל ילד מילדי ישראל ילמד שם.

אברהם רביץ: אנחנו נמצאים לפני האין ברירה.

אברהם רביץ: אני באמת לא רוצה, אבל לו הייתי בתפקיד, אני לא חושב – דרך אגב, יש גם כן מחלוקת מקצועית.

אברהם רביץ: האם טוב שבית ספר אחד טוב הוא תמיד יתרחב והתרחב ללא גבולות, וכאשר יכולה להיות אלטרנטיבה של עוד בויאר בעיר.

אברהם רביץ: מה רע שיהיו כמה בתי ספר שמתפנים באזורים שללא ספק הם לא אזורים דתיים.

אברהם רביץ: למשל, ידידי ניר הוא כל הזמן אומר בניגוד לשכונה, בניגוד לשכונה.

אברהם רביץ: ואני יושב כאן כתושב העיר, עכשיו קשה לי ללכת הרבה.

אברהם רביץ: אבל הייתי עושה שם טיולים בשבת עם הילדים.

אברהם רביץ: מה זאת אומרת, זו שכונה חרדית, הפך להיות מדתית ושילוב דתית לאומית וחרדים, היום הרוב הם חרדים.

אברהם רביץ: מה שעיריית ירושלים לא חזתה מראש, ואולי לא יכלה לחזות מראש שיהיה מין מהפך כזה.

אברהם רביץ: כי כאשר אני באתי לגור שם בשכונת בית וגן, היא לא היתה שכונה חרדית בכלל לא.

אברהם רביץ: אני לא אומר שלכן אני בחרתי לגור שם, אבל לא היתה כזאת.

מיכאל מלכיאור: אולי זה חלק מהעניין הרב רביץ.

מיכאל מלכיאור: אני רק שואל אותך, ברגע שרוצים כמו שאנחנו מבינים מהמנכ"ל, אגב, לגיטימי לגמרי.

מיכאל מלכיאור: הצרכים של בניית הכיתות לא רק לגיטימי, או שאתה אומר זה שני צדדים צודקים.

מיכאל מלכיאור: אבל המסר שהדבר הזה של הצרת בית ספר בויאר משדר זה מסר חד משמעי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא רוצים אתכם בעיר שלנו.

מיכאל מלכיאור: זה המסר.

אברהם רביץ: הרב מלכיאור, אני לא מסכים איתך מכיוון שבית ספר בויאר היו לו תכניות מראש להקים בית ספר נפלא.

אברהם רביץ: אני חושב שהוא בית ספר מספיק גדול.

מיכאל מלכיאור: השקיעו 24 מליון שקלים עכשיו בבית הספר.

מיכאל מלכיאור: לא מאפשרים אותו לחיות.

מיכאל מלכיאור: אם אתה לוקח את כל האפשרות של הרחבה - -

אברהם רביץ: מבחינה ארכיטקטית בנוי - - -

מיכאל מלכיאור: לפני שהגעת הרב רביץ, ראינו את הדברים.

מיכאל מלכיאור: הרי זה לא איזה קרקע באמצע שיש ויכוח עליו.

מיכאל מלכיאור: אם הוא צריך ללכת לבית ספר חרדי או בית ספר חילוני.

אברהם רביץ: יש לי עוד כובע בחיים.

אברהם רביץ: הייתי מנהל בית ספר גדול מאוד לא פחות גדול מבויאר.

אברהם רביץ: אני מכיר את הדבר הזה.

אברהם רביץ: קח את בית הספר הימפלרב מול בויאר, וקח את השטחים הציבוריים שיש לבויאר ושיש להימלפרב אחד מול השני, ותראה שלבויאר עכשיו להם שטחים הרבה יותר גדולים.

חנה סירקיס: כי זה בית ספר עם פנימייה.

אברהם רביץ: אני מכיר את הפנימיה.

אברהם רביץ: ניהלתי הרי את קריית נוער.

רפי דברה: בקריית נוער גם אין תלמידים.

אברהם רביץ: אני אומר כך.

אברהם רביץ: אני לא יכול ללחוץ על מנהל העירייה, הוא פקיד.

אברהם רביץ: כשהוא אומר אני לא יכול לומר לך, אני לא בשלב של החלטות, בפרט כשיש החלטה שלא להחליט.

אברהם רביץ: אני אומר לך, מבין ריסי עיניו אני יכול לראות בדיוק מה הוא מתכוון.

אברהם רביץ: הוא מתכוון שעל ידי 13 או 15 דונאמים האלה שיש, הוא יפתור את הבעיות של בתי הספר התת"ים.

30700: נכון מאוד, רק הוא לא אומר את זה.

אברהם רביץ: הוא לא אומר את זה כי הוא לא יכול להגיד.

30700: נכון, והבוס שלו לא אומר את זה.

אברהם רביץ: לטעמי, העירייה היתה צריכה לומר את זה במפורש שזאת הכוונה לתת לת"תים ולכל זה.

30700: נכון, היה צריך להגיד את זה, ואז הציבור היה יודע מה כוונת ראש העיר.

אברהם רביץ: ואז להתמודד ציבורית עם אלטרנטיבות שונות.

אברהם רביץ: ואני אומר לך, ואני אומר לאנשי בויאר, שהפתרון הוא להקים בית ספר נוסף.

אברהם רביץ: יש כמה בתי ספר ריקים, גדולים בעיר הזאת.

30700: נמלא אותם.

אברהם רביץ: ראשית כל תולידו ילדים, אל תגידו תמלא.

אברהם רביץ: לכן אני אומר, גם בשביל להצביע צריך בני אדם לא בעלי חיים.

אברהם רביץ: לכן נכשלת, חשבת שכל הולך על ארבע יכול.

אברהם רביץ: על כל פנים, אני אומר לכם חברים יקרים, צריך לחשוב על עוד בויאר בעיר, מותר לבויאר להיות בדרום, ויש מקום בצפון נדמה לי שישנו.

אברהם רביץ: אני יודע שיש ריקים, אני יודע שהחרדים לוטשים עיניים על כמה בתי ספר.

אברהם רביץ: אל תגידו מה אעשה בעיר שכולה חרדית, אני הראשון שבורח מפה.

אברהם רביץ: אני הראשון

30700: אבל זה מה שאתה אומר עכשיו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לכבד את זה שאתה מדבר פתוח וביושר, ואומר איך אתה היית רואה את הדברים.

מיכאל מלכיאור: מבחינתי, אני רוצה לאמץ את ההמלצה של מנהל מנח"י.

מיכאל מלכיאור: אני מצטער מאוד שלא הגיע, אגב, מאוד לא ראוי שמשרד החינוך לא מיוצג כאן.

מיכאל מלכיאור: זה נכון שמבחינת ירושלים משרד החינוך מיוצג על ידי מנח"י, אבל מנח"י לא פה.

מיכאל מלכיאור: לכן זה אומר שמשרד החינוך, לא משרד החינוך מרכזי ולא מנח"י פה.

יעל פרבר: אף אחד לא אמר לנו שמנח"י לא יהיה פה.

מיכאל מלכיאור: יעל, לא העבודה שלי לבדוק את זה, זו עבודה שלכם.

מיכאל מלכיאור: אני מבין מתוך הדיון למה בנצי נמט לא הגיע לפה.

אברהם רביץ: זה נושא מספיק חשוב, מספיק ירושלמי שהוועדה תעשה סיור בבית וגן כולל בבויאר, כולל בהימלפרב, כולל התת"ים.

רפי דברה: בקריית נוער לא מוכנים לגעת.

מיכאל מלכיאור: הרב רביץ, גם ב"קול תורה"?

אברהם רביץ: הלוואי, גם שם ריק.

מיכאל מלכיאור: גם לי היו ילדים בהימלפרב, אבל אני לא גר בבית וגן ולא בשכונה שם.

מיכאל מלכיאור: עד שנקבל את ההמלצה שודאי היא ראויה ונאמץ אותה של הרב רביץ, אני רוצה כן לקבל חד משמעית, לשלוח מסר דרך המנכ"ל לאנשי העירייה לקבל את ההמלצה של מנהל מנח"י.

אברהם רביץ: הוא לא היה כאן בצליבה של חקירה נגדית, אני לא מסכים.

אברהם רביץ: אז מה אני מקבל את ההמלצה.

אברהם רביץ: אני רוצה לחקור אותו.

אברהם רביץ: אם כשהוא כתב את המכתב - - -

30700: הרב רביץ, אתה יודע למה הוא לא פה.

מיכאל מלכיאור: בנצי נמט בא לפה הרבה, יש לנו הרבה הזדמנויות לתפוס אותו ולהגיד לו.

מיכאל מלכיאור: חד משמעית, אני חושב שהמסר הזה שהשטח הזה המיועד יהיה אחר השקעה אדירה שיש בבית הספר בויאר, שהשטח יהיה מיועד לרשות האגודה לקיום החינוך לצורך הרחבת בית ספר בויאר, אני חושב שזה דבר ראוי, דבר נכון.

יאיר מעיין: מנכ"ל משרד פנים לא יכול להקצות - - -

מיכאל מלכיאור: אדוני, אמרתי מה אני חושב.

מיכאל מלכיאור: לנו מותר להגיד גם אם מנכ"ל משרד הפנים אמר מה שאמר, לנו מותר להגיד מה שאנחנו חושבים פה בכנסת, זה חלק מהתפקיד שלנו.

מיכאל מלכיאור: לכן אני רוצה לומר, המסר שאתה שלחת פה – העניין של צרכי עמך מרובים בוודאי נכון.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר לא ראוי שהעירייה לא הקצתה מספיק מקומות לבתי ספר חרדים בעיר.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שלא ראוי מה שעושים במזרח העיר.

מיכאל מלכיאור: אבל היות המסר לגבי השטח שמיועד להרחיבה של בית ספר בויאר עם כל הכבוד, אתה לא יכול להפעיל את הכל, וזה מסר ברור מאוד לכלל האוכלוסיה.

מיכאל מלכיאור: איך שאני רואה את זה, אנחנו לא רוצים אתכם.

רפי דברה: הערה לתנועות הנוער, מאחר ומדובר פה בנושא חינוכי - - -

מיכאל מלכיאור: אני מוכן להוסיף את זה.

מיכאל מלכיאור: גם כלל תנועות הנוער אפשר להשתלב בתוך התכנית הזאת ולעשות את זה כחלק מהשותפות עם בית הספר.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.