ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 516, 2008-07-29 10:30

יצחק גלנטי: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

יצחק גלנטי: חה"כ השר לשעבר יצחק אהרונוביץ, שהיה יוזם ההצעה, ירד מהנושא.

יצחק אהרונוביץ': זה השבוע יחזור.

יצחק גלנטי: זו הצעת החוק גם של חה"כ אלכס מילר, סטס מיסז'ניקוב, חה"כ ליה שמטוב וחה"כ יוסף שגל.

יצחק גלנטי: אודה לחה"כ אלכס מילר להציג בפנינו את הצעת החוק.

אלכס מילר: כפי שחה"כ אהרונוביץ ציין, אנחנו מחכים לשינוי התקנון כך שקידום הצעת החוק יעבור לחה"כ אהרונוביץ.

אלכס מילר: כל עוד זה לא נעשה, אנחנו למען הסדר של הכנסת אנחנו מקדמים את זה.

אלכס מילר: קיימנו ישיבה עם נציגי הממשלה לאחר 7-8 חודשים שחיכינו לבשורות ממשרד הבריאות לטיפול בנושא אלימות כנגד המטפלים.

אלכס מילר: לא היתה התקדמות משמעותית בנושא זה, ולכן ביקשנו להעלות שוב את הצעת החוק ולהביא להצבעה נוסח מוסכם.

אלכס מילר: אני מקווה, שנצא עם מסר חד משמעי לכל אלה שמתכוונים או יתכוונו לפגוע במטפלים או בציוד בתוך בתי החולים.

אלכס מילר: הרעיון מובן, ורוב המשתתפים מכירים את הנושא.

אלכס מילר: הצעת החוק אומרת, שאותו אדם שפוגע בציוד או במטפל יקבל אזהרה.

אלכס מילר: אם במשך 12 חודשים חזר על העבירה, למנהל בית החולים יש סמכות לדון בנושא.

אלכס מילר: במידה והאדם לא נמצא במצב חירום לטיפול רפואי, יש אפשרות להרחיק אותו ממקום הטיפול, בית החולים או המרפאה.

אלכס מילר: זה הרעיון של הצעת החוק.

אלכס מילר: כפי שכתוב בדברי ההסבר, הנושא הזה עובד טוב באנגליה, וחה"כ אהרונוביץ לקח את הרעיון משם.

אלכס מילר: אני רוצה לציין, שאני מקווה שנגיע היום להצבעה ונצליח להעביר את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

אלכס מילר: לקראת קריאה שנייה ושלישית נוכל לטפל בקוסמטיקה של החוק.

יצחק גלנטי: תודה רבה לחבר הכנסת מילר.

יצחק גלנטי: אבקש לשמוע את חבר הכנסת אהרונוביץ.

יצחק אהרונוביץ': תודה ליו"ר, לחה"כ מילר ולכל מי שמנסה לקדם את הצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': הצעת החוק הזו היא חשובה מאוד.

יצחק אהרונוביץ': מאחר וישבנו כבר כמה ישיבות עם הרופאים, ההסתדרות וכל מי שנוטל חלק ומסייע בקידום החוק, אני רוצה למסור כמה נתונים.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2007 היו 1,600 אירועי אלימות מילולית ופיזית, מתוכם 317 תלונות הוגשו למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2008 היו 1,092 אירועים, כאשר 225 היו אירועי אלימות פיזית ו-219 תלונות שהוגשו למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': המצב היום הביא אותנו לעשות משהו לשינוי המצב.

יצחק אהרונוביץ': אני העליתי כמה הצעות לסדר בכנסת, כאשר כל פעם תפסתי נישה אחרת.

יצחק אהרונוביץ': פה אנחנו מדברים על סוג אחר, אנשים אחרים שתוקפים, ובעיקר האימון שנוצר בין המטפל למטופל.

יצחק אהרונוביץ': המצב הוא בלתי נסבל, וכל פעם אנחנו שומעים על מקרה ומתעוררים ליום חדש.

יצחק אהרונוביץ': המקרה האחרון היה של ד"ר מריו, שאני מקווה שהוא יוכל לחזור להיות מנתח כפי שהיה קודם.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של האלימות בכלל הוא קשה, אנחנו מדברים גם על אלימות כנגד קשישים.

יצחק אהרונוביץ': המטרה היא לנסות להתמודד עם הבעיה, לתת ביטחון למערכת הרפואית.

יצחק אהרונוביץ': לקחתי את דומא מאנגליה.

יצחק אהרונוביץ': באנגליה הם לא חוקקו חוק בנושא, אלא קיבלו החלטה על מדיניות של אפס סובלות בשנת 2000.

יצחק אהרונוביץ': זה מזכיר את מה שהיה בניו יורק.

יצחק אהרונוביץ': השיטה הוכיחה את עצמה, ורמת האלימות ירדה.

יצחק אהרונוביץ': בהצעת החוק אמרנו, שמי שאיים, פגע מילולית או פיזית יטופל בכמה מדרגות: התרעה, הרחקה, שלושה חודשים ושנה.

יצחק אהרונוביץ': בוועדה אנחנו נעשה עוד כמה תיקונים שיידרשו.

יצחק אהרונוביץ': העיקר הוא ליצור את ההרתעה והמניעה של המקרה הבא.

יצחק אהרונוביץ': תמיד שאולים אותי, איך אפשר למנוע טיפול בפצוע שמגיע לבית החולים.

יצחק אהרונוביץ': הרי יש את שבועת הרופאים.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה שתהיה הרתעה מפני זה שתוקף, הרצידיביסט.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לומר להם: תיזהרו, הזרקור מופנה אליכם ואם תמשיכו בדרכם לא תיכנסו ולא תקבלו את הטיפול אלא תופנה למקום אחר.

יצחק אהרונוביץ': היו מספר דיונים, ואני חושב שישנה היענות ורצון.

יצחק אהרונוביץ': דיברו איתי מספר גופים, ואני חושב שאנחנו פה ננסה למצוא את הפורמט הנכון כדי שלרופאים יהיה מסר מהוועדה וממציעי החוק, וגם שתהיה הרתעה לכל אלה שחוזרים על ההתנהגות הזו פעם שנייה ופעם חמישית.

יצחק אהרונוביץ': נראה לי שהחוק הזה מדתי, והוא נותן את המענה הנכון.

יצחק גלנטי: אני אשמח אם מישהו ממשרד הבריאות יציג את הנושא מנקודת המבט שלו.

מיקי דור: משרד הבריאות ישמח לכל יוזמה שתבוא להפחית את האלימות בכלל, ונגד צוות רפואי בפרט.

מיקי דור: אנחנו מתקשים לעשות את זה, ולכן נשמח לכל יוזמה כזו.

מיקי דור: אנחנו רוצים להיות בטוחים, שהחוק כפי שהוא ישיג את המטרה הזו.

מיקי דור: רק החקיקה פה ללא כמה מעשים הכרחיים מסביב, תהיה אות לא כל כך יעילה.

מיקי דור: הדבר הזה צריך להיות מלווה בהרבה מאוד אמצעים.

מיקי דור: הדבר הראשון הוא חיזוק המשטרה עם הנחיות לשוטרים לתת עדיפות לנושאים האלה.

מיקי דור: הרבה פעמים צוות רפואי נתקל בבעיות בנושא זה, כי זה לא בראש העדיפויות של השוטר והוא הופך לרחמן כלפי משפחה תקפה רופא.

מיקי דור: דבר שני, צריך להציב יותר מצלמות בבתי החולים.

מיקי דור: מי שכתב שהחוק הזה הוא ללא השקעה כספית, טעה.

מיקי דור: בנוסף, צריך לתת יותר סמכויות לשומרים.

מיקי דור: בנושאים כמו עישון, אסור להם לפעול.

מיקי דור: הם יכולים רק לדרוש להפסיק לעשן.

מיקי דור: כלומר, צריך לתגבר את הכוחות, את המצלמות, את הצוות והתאים הפיזיים.

יצחק אהרונוביץ': אתה הולך לכיוון אחר.

יצחק אהרונוביץ': בתור איש משטרה אני אומר לך, שהמשטרה לא תהיה שם.

יצחק אהרונוביץ': תשכחו מזה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים מה קורה ברחובות, ועם מה שיש לנו להתעסק.

יצחק אהרונוביץ': מצלמות זה באחריות בית החולים וקב"ט בית החולים לעשות.

יצחק אהרונוביץ': זו לא הבעיה.

יצחק אהרונוביץ': אני מסכים, שהמשטרה לא ממהרת לחקור, לא נותנת לזה את העדיפות ולא ממהרת לפעול.

יצחק אהרונוביץ': עם זאת, המשטרה לא תסכים להעביר את הסמכויות לאותם שומרים.

יצחק אהרונוביץ': יש פה בעיות לא פשוטות, ולא צריך להתעלם מזה.

מיקי דור: ניסיתי לומר שעם כל האהדה לרעיון, זה לבד לא יפתור את הבעיה.

מיקי דור: אנחנו זקוקים להרבה יותר.

אלכס מילר: אם יש לכם הצעה להרחיב את הסמכויות של המאבטחים בתוך בתי החולים, אתם יכולים להעביר אלינו אותה ואנחנו אולי נוסיף זאת.

מיקי דור: אני מבקש לתת לראובן קרן, ראש אגף הביטחון במשרד הבריאות, להוסיף כמה מילים.

ראובן קרן: אנחנו הגוף שמתכלל את ההתמודדות עם האלימות בכל מערכת הבריאות בישראל.

ראובן קרן: לנו ולמשטרת ישראל יש מדיניות של אפס סובלנות.

ראובן קרן: זה נקבע על ידי המפכ"ל וזה ירד גם למחלקת חקירות, אבל יש בעיה עם האכיפה.

ראובן קרן: המשטרה מגיעה מהר לבתי חולים, יש שיתוף פעולה עם המשטרה, יש תלונות, אבל אחר כך זה נתקע במערכת התביעות והעמדה לדין.

ראובן קרן: אני מחכה לראות מתי התוקף של ד"ר מריו יעמוד לדין.

ראובן קרן: בדרך כלל העמדה לדין מתבצעת רק אחרי 4 שנים.

ראובן קרן: מתוך 300 תלונות, אולי 4-5 מגיעים להעמדה לדין.

ראובן קרן: אנחנו לא משדרים מסר של אפס סובלנות.

ראובן קרן: אני אברך על החוק החדש הזה אם זה יעזור להתמודד עם האלימות.

ראובן קרן: אנחנו מטפלים בזה כל יום.

יצחק גלנטי: ולמרות הכל האלימות נמשכת.

ראובן קרן: אתמול בחוף הים ירו באישה ששחתה בים.

ראובן קרן: מצבנו יותר טוב, ברוך השם.

ראובן קרן: כמובן שנצטרך אמצעים.

ראובן קרן: אם החוק ייכנס לתוקף כל הפעילות בשטח תיפול על מערך האבטחה של בתי החולים.

ראובן קרן: הרי המשטרה לא תקבל עוד שוטרים.

ראובן קרן: צריך לקבל אמצעים למערכת הבריאות, וכך גם סמכויות.

ראובן קרן: יש חוק הסדרת הסמכויות, הנותן סמכויות למאבטחים, אבל יצטרכו להרחיב אותו גם לבתי החולים שאינם ממשלתיים.

ראובן קרן: צריך לקחת בחשבון, שהפעלת החוק מחייבת הוספת אמצעים בשטח.

יצחק גלנטי: אני רוצה לדעת מהי עמדת הלשכה המשפטית של משרד הבריאות.

שרונה עבר-הדני: ועדת השרים לחקיקה קבעה את העמדה של הממשלה, שהיא מתנגדת להצעת החוק הזו.

שמרית שקד-גיטלין: אבל מהי העמדה המשפטית שלכם?

שרונה עבר-הדני: אני יכולה לפרט כשלים מסוימים וחסרים בהצעה, אם ירצו שנעבור נושא-נושא.

שרונה עבר-הדני: יש בחוק הזה כמה וכמה כשלים שצריך להתמודד איתם ברמה המשפטים הטהורה.

שמרית שקד-גיטלין: האם אתם תומכים ברעיון?

אלכס מילר: אנחנו שואלים את העמדה של המשרד, ולא את העמדה המשפטית.

שרונה עבר-הדני: אתם שאלתם את העמדה של השלכה המשפטית.

שרונה עבר-הדני: התקשיר מחייב אותי כמשפטנית בשירות המדינה שלא לטעון כנגד עמדת הממשלה.

שרונה עבר-הדני: אסור לי.

טלי שטיין: אנחנו נגד אלימות כנגד רופאים או כנגד כל אדם אחר, ואנחנו היינו רוצים שהתופעה תמוגר.

טלי שטיין: היו כל מיני הצעות היסטוריות באותו נושא, ואנחנו אמרנו שלהוסיף עבירה של תקיפה זה לא יעזור כי הבעיה העיקרית היא בעיה של אכיפה.

טלי שטיין: שתי ההצעות שקיימות כאן לא נראו למשרד הבריאות ולנו כמו משהו שעשוי לסייע.

טלי שטיין: יחד עם זאת, קיימנו דיון עם חברי הכנסת והבטחנו לבדוק את זה.

טלי שטיין: יש לנו רעיון שאולי עשוי לסייע.

טלי שטיין: המחלקה הפלילית בדקה את זה, ואולי יש לנו רעיון שעשוי לסייע.

גבריאלה פיסמן: הפתרון הוא בשלבי גיבוש ראשוניים.

גבריאלה פיסמן: זה פתרון רוחב, שמחייב בדיקה ותיאום מול יתר משרדי הממשלה, המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל.

גבריאלה פיסמן: זה עדיין בשלב רעיוני בלבד.

גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים על תיקון לחוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור.

גבריאלה פיסמן: זה לא אותו חוק שדובר עליו עכשיו.

גבריאלה פיסמן: זה אותו חוק המסמיך את המאבטחים בסמכויות שונות.

גבריאלה פיסמן: היום לפי החוק יש למאבטחים שהוסמכו לפי החוק הזה סמכויות לדרוש הזדהות, סמכויות חיפוש וסמכויות שימוש בכוח במקרה של סירוב חיפוש, סירוב להוראות המאבטח וסמכות של עיקוב במקרה בו אדם סירב לחיפוש ולהפעלת אותן סמכויות.

גבריאלה פיסמן: אנחנו חשבנו על תוספת לאותו חוק, שמדברת על אותם מאבטחים שיוסמכו לפי החוק הזה, שתאפשר לאותו מאבטח שיוסמך להוציא אדם מן המקום וכן להשתמש בסמכות העיקוב במקרה שאירע אירוע אלימות בפניו, או במקרה שיש חשש להסתברות גבוהה לקיום של אירוע אלימות כזה.

גבריאלה פיסמן: אנחנו חושבים, שזה ייתן את המענה ההולם לאותם מאבטחים באותם מקרים שיש אירועי אלימות.

גבריאלה פיסמן: הסנקציה המיידית שהם יוכלו להפעיל תהיה הוצאה של אדם מן המקום או עיקוב עד לבואו של שוטר, בהתאם לנסיבות.

גבריאלה פיסמן: זה כמובן דורש הסמכה של השר לביטחון פנים, זה דורש הכשרה של אותם מאבטחים בהתאם, על מנת שהם יוכלו להפעיל את אותן סמכויות, לעשות שימוש מדתי באותו כוח שניתן להם על פי החוק.

גבריאלה פיסמן: אלה דברים שנעשים היום, אבל זה צריך להיות מתואם עם השר לביטחון הפנים.

גבריאלה פיסמן: רק אחרי שהשר לביטחון הפנים יכיר בבתי חולים כמקומות שבהם ניתן לעשות את השימוש בסמכות הזו, אז ניתן יהיה לעשות זאת.

יצחק גלנטי: על פי הערכתך, כמה זמן על מנת לגבש את ההצעה הזו, לתאם אותה ולבשל אותה בצורה כזו כך שהוועדה הזו תוכל לתת לה סמכות ותוקף?

יצחק גלנטי: אם מדובר על חזון אחרית הימים, אז זה לא רלוונטי.

גבריאלה פיסמן: לא, ודאי שלא.

גבריאלה פיסמן: אנחנו צריכים לבדוק את הנושא אצלנו מול המשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל.

גבריאלה פיסמן: יש לנו נוסח שחשבנו עליו, שאני לא יכולה להציג אותו כרגע בפני הוועדה.

יצחק גלנטי: מה סדר הגודל, חודש, שישה חודשים, שנתיים?

גבריאלה פיסמן: אי מעריכה שתוך חודשיים נוכל להגיע להסכמה בעניין הזה.

יצחק גלנטי: כלומר, את סבורה שתוך חודשיים אפשר להציג כאן הצעה המקובלת על כל המשרדים הנוגעים בדבר.

גבריאלה פיסמן: אני מקווה מאוד.

יצחק אהרונוביץ': לטעמי, מנסים כרגע להזיז את זה מהמסלול ולא לתת לזה פתרון.

יצחק אהרונוביץ': כל פלפול משפטי יביא לכך שהסמכות בסופו של דבר לא תינתן, ולא יתנו סמכויות לאותם מאבטחים.

יצחק אהרונוביץ': לתת להם סמכויות מעצר וחיפוש זה לא פרקטי.

יצחק אהרונוביץ': לשם כך צריך הכשרה ולימודים.

יצחק אהרונוביץ': זה לא עובד.

יצחק אהרונוביץ': מאבטח זה מאבטח.

יצחק אהרונוביץ': צריך להגדיר מה זה שוטר ומהן סמכויותיו.

יצחק אהרונוביץ': פה רוצים לתת סמכות מבלי ללמד.

יצחק אהרונוביץ': זה לא עובד.

יצחק אהרונוביץ': על זה לומדים חצי שנה בבית ספר לשוטרים.

יצחק אהרונוביץ': הם מנסים לדחוק את ההצעה הצידה.

יצחק אהרונוביץ': לטעמי, אם רצו לבדוק את הנושא היו בודקים אותו עד היום.

יצחק אהרונוביץ': לכן, אני לא קונה את הדבירם.

יצחק אהרונוביץ': אם רוצים לבדוק את זה ולתת סמכויות והכשרות, זה צינור אחד.

יצחק אהרונוביץ': בצינור השני אנחנו נמשיך ונקדם את החקיקה, כדי לתת פתרון מחר בבוקר או בעוד חודשיים.

יצחק אהרונוביץ': דברים יותר פשוטים, כמו מגרשי כדורגל, לא עבדו.

יצחק אהרונוביץ': גם פה זה לא יעבוד.

יצחק אהרונוביץ': לכן, צריך לראות את הדברים בשני צירים מקבילים.

יצחק אהרונוביץ': צריך לקדם את הצעת החוק הקיימת, ובמקביל הם יכולים לבדוק דרך אחרת.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מאמין בדרך הזו.

יצחק גלנטי: חה"כ אהרונוביץ, בסופו של דבר אנחנו מחפשים דרך בה ניתן יהיה ליישם את מה שאנחנו מחליטים.

יצחק גלנטי: אין פה חילוקי דעות לגבי עצם הצורך.

יצחק גלנטי: חייבים למצוא דרך לפתור את הבעיה.

יצחק גלנטי: ככל שנעשה את זה יותר מהר, כך ייטב לכולם, גם לצוות הרפואי וגם למטופלים.

יצחק גלנטי: אני מנסה לחשוב על אותם שבילים אליהם אתה מפנה.

יצחק גלנטי: אני עדיין לא רואה איך פותחים את אותם שבילים.

יצחק גלנטי: פתיחת שביל מעלה שאלות של הגדרות, רמת סיכון של החולה וכו'.

יצחק גלנטי: אני הייתי רוצה לשמוע את ד"ר יורם בלשר מההסתדרות הרפואית.

יורם בלשר: צריך להבין, שאין פתרון קסם לנושא אלימות בחברה.

יורם בלשר: אנחנו יושבים פה בעיקר לאור האירוע הקשה שקרה לד"ר מריו, שאני אישית עובד איתו הרבה שנים באותו בית חולים.

יורם בלשר: אלמלא האירוע הזה הדיון הזה היה נדחה, ואולי לא מתקיים.

יורם בלשר: אני מאוד חושש, שאנחנו נתכנס פה אחרי אירוע חמור עוד יותר בדיון נוסף שלא יוביל לשום דבר.

יורם בלשר: אני יכול לזהות שתי מגמות.

יורם בלשר: מגמה אחת של חברי כנסת שרוצים לתת פתרון, שאמנם לא יפתור את כל הבעיה אבל ייתן בצד ההצהרתי והמעשי התחלה של פתרון, כפי שזה עובד באנגליה.

יצחק גלנטי: שם זה לא חקיקה.

יורם בלשר: אי אפשר לעשות את זה בלי חקיקה בארץ.

יורם בלשר: מן הצד השני עומד הרעיון של משרד המשפטים שאומר: זה רעיון שנגבש אותו במגעים עם שר זה או אחר.

יצחק גלנטי: אני לא מטיל צל של ספק בכוונות הטובות של משרד המשפטים.

יורם בלשר: גם אני לא מטיל צל של ספק בכוונות של משרד המשפטים, אבל זה לא יוביל אותנו לשום מקום כי לא ייצא מזה שום דבר.

יורם בלשר: אם ייצא מזה משהו, זה ייצא רק אחרי שעוד 2-3 רופאים ישלמו בחייהם.

יורם בלשר: אני לא רוצה להגיע למצב הזה.

יורם בלשר: היה דיון בממשלת ישראל, וראש הממשלה אמר שהתופעה היא מזעזעת ובלתי נסבלת.

יורם בלשר: זה לא מספיק, זה לא מספיק לגלגל את העיניים למעלה ולומר שזו תופעה נוראה.

יורם בלשר: זה בטח נורא שתקעו לרופא מברג בגב במשך 6 פעמים, הוא היה בסכנת שיתוק ובקושי יצא מזה בחיים.

יורם בלשר: כל בר דעת יגנה את התופעה, לרבות את הממשלה.

יורם בלשר: מצד שני, צריך לעשות מעשה.

יורם בלשר: אי אפשר להשאיר את המצב כך, ולומר שנדון בכך.

יורם בלשר: אני חושב, שהחוק הזה חייב לעבור היום לקראת קריאה ראשונה.

יורם בלשר: בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ושלישית צריך יהיה לעבד אותו.

יורם בלשר: אתמול נפגשתי עם שר הבריאות ועם מנכ"ל המשרד, ושמעתי מהם תמיכה חד משמעית בהצעת החוק הזו.

יורם בלשר: יש בעיות מעשיות: איך לעשות ומה לעשות, אבל זה יתגבש במסגרת תקנות של שר הבריאות.

יורם בלשר: לפחות תהיה כאן אמירה של החברה בישראל.

יורם בלשר: הכנסת היא המראה של החברה בישראל, והיא צריכה להוציא אמירה שעושים משהו כדי להפחית במידת האפשר את רמת האלימות.

יצחק גלנטי: אני חייב לצטט משפט שנאמר בישיבה הקודמת על ידי ד"ר מירי גולוס, רופאה שהותקפה: "גם אני חושבת ששום רופא לא יוכל ליישם חוק כזה.

יצחק גלנטי: אני לא רואה את עצמי כאשר מגיע חולה לחדר מיון אומרת לו: סליחה, אתה לא במצב חירום ולכן אתה תלך...".

יצחק גלנטי: כלומר, היא תצטרך לקחת על עצמה את הקביעה שהוא לא במצב חירום, ולכן היא תימנע מלטפל בו.

יצחק גלנטי: אם רופא מוכן לקחת על עצמו את הקביעה הזו, אנחנו אולי יכולים לפרוץ פרצה.

יצחק גלנטי: עם זאת, צריך לזכור שלצורך זה רופא צריך לבוא ולהחליט: החולה הזה מספיק בריא על מנת שיחכה עד שתימצא אלטרנטיבה עבורו.

אלכס מילר: הסמכות היא בידי מנהל בית החולים.

אלכס מילר: מי שנושא באחריות זה מנהל בית החולים.

יצחק גלנטי: זה לא נאמר בשום מקום, אלא אם כן אתה מתייחס להנחיות באנגליה.

אלכס מילר: זה כתוב בחוק.

אלכס מילר: לא בסמכות כל רופא להחליט.

אלכס מילר: הוא מתלונן, ומנהל בית החולים לוקח את ההחלטה.

אלכס מילר: דבר שני, אנחנו נמצאים במצב בו החוק נמצא מעל לשנה בדיונים.

אלכס מילר: אני מציע להתקדם ולקרוא את החוק.

אלכס מילר: זו לא הצעה לסדר.

אלכס מילר: כל מי שיש לו התייחסות לסעיפים, יכול להתייחס ספציפית לכל סעיף.

אלכס מילר: ישנה תמיכה של השר, אך מצד שני הגורמים המוסמכים אומרים שהם מתנגדים.

אלכס מילר: אתה אמרת שבאנגליה זה לא בגדר חוק, אבל באנגליה הממשלה יודעת להחליט.

אלכס מילר: ממשלת ישראל לא מצליחה לקבל שום החלטה בשום נושא.

אלכס מילר: אנחנו בתור מחוקקים מביאים חקיקה, ואם הממשלה רוצה שתתייחס ואם לא שתקבל את זה כפי שזה.

אלכס מילר: אני מציע לקרוא את הצעת החוק.

אלכס מילר: אם יש הערות, שיתייחסו באופן ספציפי בכל סעיף.

אלכס מילר: משרד המשפטים מעלה רעיון, ואילו חה"כ אהרונוביץ מעלה משהו שעובד.

אלכס מילר: יש דברים במסגרת של רעיונות, ויש דברים שנבדקו כבר.

אלכס מילר: אם משרד המשפטים רוצה להוסיף סעיף נוסף, שיעלה זאת, נבחן זאת ואם זה יהיה מקובל נוסיף זאת.

יצחק גלנטי: האם הכנסת תהיה מוסמכת לשלול מאזרח את הזכות לקבל טיפול רפואי?

יורם בלשר: אף אחד לא מדבר על זה.

אלכס מילר: אף אחד לא מדבר על זה.

אלכס מילר: אם יש מקרים הדורשים טיפול מיידי, יש שיקול דעת.

אלכס מילר: לדעתי, קופת חולים מכבי קיבלה כבר אישור לכך.

אלכס מילר: אני לא נכנס היום למצב בו אותו חולה, אם הוא לא מקבל עכשיו טיפול שמים אותו מחוץ לגדר.

אלכס מילר: גם בבית ספר כאשר יש עבירות אלימות, מרחיקים את אותו תלמיד.

אלכס מילר: במקרים מסוימים האדם יקבל טיפול, במקרים בהם אין דחיפות הוא לא יקבל טיפול.

אלכס מילר: אם בן אדם תוקף, צריכה להיות סנקציה נגדו.

יצחק גלנטי: אני רוצה לשמוע את נציג מכבי.

אריה בלובוסצקי: יש הבנה עם ועד הרופאים העצמאי שבמידה ומתרחש אירוע אלימות במרפאה, הרופא ביחד עם הנהלת האזור יעזרו למצוא פתרון עם אותו מטופל ולהעביר אותו לרופא אחר.

שמרית שקד-גיטלין: באותו רגע או לאחר האירוע?

אריה בלובוסצקי: לאחר המעשה.

וילמה מאור: האם בעת האירוע הוא יקבל או לא יקבל את הטיפול?

אריה בלובוסצקי: זה תלוי באירוע.

אריה בלובוסצקי: אין חוק או החלטה מה לעשות בעת האירוע.

אריה בלובוסצקי: בעת אירוע אלים אי אפשר להחליט מה לעשות באותו רגע.

יצחק גלנטי: זה יהיה על פי שיקול דעתו של אותו מטפל.

אריה בלובוסצקי: על פי שיקול דעת של אותו רופא.

יצחק גלנטי: אבל אנחנו מדברים גם על מטפל.

אריה בלובוסצקי: נכון.

אריה בלובוסצקי: ההבנה היא עם הרופאים.

אריה בלובוסצקי: יחד עם זה, אני מתקשה לראות איך ניתן ליישם את החוק הזה במקרה של אלימות במרפאת רופא.

אריה בלובוסצקי: זה לא נראה לי ישים.

יצחק גלנטי: האם זה מבוצע אצלכם?

יצחק גלנטי: האם אתם נכנסתם לאיזשהו שלב של ביצוע?

אריה בלובוסצקי: עד עכשיו הביצוע נעשה באופן פרטני כחלק מהבנה עם הרופאים.

אריה בלובוסצקי: ההבנה עם הרופאים היתה לא מזמן.

אריה בלובוסצקי: אנחנו נצטרך לשבת ולחשוב איך אנחנו מפעילים את זה, אבל כעיקרון זה נעשה במקרים פרטניים כאשר הרופא לא יכול היה להתמודד עם אותו חולה אלים.

אריה בלובוסצקי: במקרה כזה כן נעשתה העברה למטפל אחר.

שמרית שקד-גיטלין: ולא מנעו ממנו טיפול רפואי באותו רגע.

מיקי דור: אם זה דחוף, ודאי שלא.

אריה בלובוסצקי: אם המקרה הוא דחוף, לא ניתן למנוע טיפול רפואי.

אריה בלובוסצקי: במידה וזה לא דחוף, הרופא יכול לקרוא גם למשטרה כדי שתוציא את אותו חולה מן המרפאה.

אהרון אריה: אני מאיגוד העובדים הסוציאליים.

אהרון אריה: אני רוצה להעיר שתי הערות.

אהרון אריה: הערה ראשונה היא לגבי דבריו של חה"כ אהרונוביץ.

אהרון אריה: אני מסכים איתו, שההצעה הזו היא הצעה מניעתית.

אהרון אריה: היא לא מתייחסת לאותו מטופל המתקיף, אלא מונעת את התקיפה הבאה.

שמרית שקד-גיטלין: אבל היא גם מתייחסת למתקיף.

אהרון אריה: אני מדבר על העיקרון שלה.

יצחק גלנטי: המטרה היא הרתעה.

אהרון אריה: משרד המשפטים נותן את ההיבט הטיפולי באותו רגע באמצעות המאבטח.

אהרון אריה: אני חושב שזה לא במקום הצעת החוק.

אהרון אריה: ההצעות יכולות לבוא זו לצד זו.

אהרון אריה: אני יכול לדבר מתוך הניסיון שלנו כעובדים סוציאליים.

אהרון אריה: יש אלימות רבה כלפינו.

אהרון אריה: יש לנו ועדה לאלימות.

אהרון אריה: במידה ואדם פוגע בעובד זה מובא למחוז, והוועדה בצעד מנהלתי מרחיקה את אותו אדם לחודש או חודשיים.

אהרון אריה: מה הבעיה עם הצעד הזה?

אהרון אריה: אם פונה יפנה לבית משפט, תהיה לנו בעיה כי זה לא מעוגן בחקיקה.

אהרון אריה: עם זאת, אני יכול לומר שהצעד הזה מאוד עוזר לנו ומאוד יעיל.

אהרון אריה: הבעיה היא שזה מנהלי ולא חקיקתי.

וילמה מאור: אבל פה מדובר על טיפול רפואי.

אהרון אריה: פה לא מדובר בטיפול רפואי מיידי המציל חיים, אלא על כך שהטיפול ההמשכי יהיה במקום אחר.

שמרית שקד-גיטלין: אני רוצה לחדד את הנקודה שהעלית, כדי שלכולם יהיה ברור על מה הצעת החוק מדברת.

שמרית שקד-גיטלין: הצעת החוק מאפשרת למנוע טיפול רפואי, למעט טיפול של מצב חירום רפואי, נסיבות שבהן אדם מצוי בסכנה מיידית לחייו, או קיימת סכנה מיידית כי תיגרם לאדם נכות חמורה בלתי הפיכה אם לא יינתן לו טיפול רפואי דחוף.

אהרון אריה: נכון.

אהרון אריה: אני חושב, שההצעה של משרד המשפטים יכולה לבוא לצד הצעת החוק ולא במקומה.

אהרון אריה: הדבר השני שאני רוצה להגיד הוא, שהעובדים הסוציאליים מתמודדים עם אלימות כזו יום-יום, ועד עתה נרצחו 3 עובדות סוציאליות תוך כדי השירות שנתנו למטופלים.

אהרון אריה: ככל שמדינת הרווחה הולכת ומתפרקת, המצב הולך ומחמיר.

אהרון אריה: העובדים הסוציאליים, הרופאים ויתר המטפלים משלמים את המחיר.

אהרון אריה: ההערה שלי מתייחסת להגדרה של "מטפל".

אהרון אריה: לדעת איגוד העובדים הסוציאליים, גם המטפלים שהם עובדים סוציאליים זכאים להגנה הזו בצעד חקיקתי.

אהרון אריה: אני מבקש להכליל בהגדרה של "מטפל" גם את העובדים הסוציאליים.

אהרון אריה: יש לנו בשירות הממשלתי 10,000 עובדים סוציאליים.

רביב מייזל: אתם כלולים.

אהרון אריה: אני מדבר על עובדים סוציאליים באשר הם, ולא רק בבתי החולים.

רביב מייזל: האם ההכרה של המנכ"ל היא רק על המטפלים בבתי החולים?

אהרון אריה: כמובן.

שמרית שקד-גיטלין: זה לא משנה.

שמרית שקד-גיטלין: בכל מקרה ההצעה מדברת רק על מוסד רפואי.

מידד גיסין: אבל מדובר גם על מרפאה בקהילה.

אהרון אריה: לא.

קריאה: לשכת רווחה היא לא מוסד רפואי.

מידד גיסין: מוסד רפואי זה גם מרפאה.

יצחק גלנטי: החקיקה לגבי מוסדות שאינם קשורים בטיפול רפואי, היא הרבה יותר קלה והרבה יותר פשוטה.

יצחק גלנטי: שם אתה לא נמצא בסכנה מול מטופל.

יצחק גלנטי: אני מדבר על אופציה של פגיעה בזכויותיו של מטופל.

יצחק גלנטי: הנושא שאתה מעלה הוא חריג מהנושא שעכשיו אנחנו מדברים עליו.

יצחק גלנטי: אני מבקש להתרכז בדרך לתת הגנה למטפלים במוסדות רפואיים.

יורם בלשר: גם בהצעת החוק לא מדובר במצב חירום רפואי.

יורם בלשר: אני לא מכיר אף רופא שלא ייתן עזרה רפואית למי שמצוי בצורך דחוף לקבלת עזרה רפואית.

יורם בלשר: אם ניקח את המקרה של ד"ר מריוס, נראה שלא היתה מדובר במצב חירום.

יורם בלשר: חולה בא למחלקה על מנת לנסות ולקבוע תור לניתוח, ולא היתה שום בעיה להעביר חולה כזה למוסד אחר לשם המשך קבלת טיפול במוסד אחר.

יצחק גלנטי: לכן, הרופא יכול לקחת על עצמו את האחריות ולבקש את הרחקתו.

יורם בלשר: בהחלט כן.

יורם בלשר: כמו שחה"כ מילר אמר, בסופו של דבר האחריות נופלת על מנהל המוסד הרפואי.

שמרית שקד-גיטלין: אבל אני מתארת לעצמי שהקביעה אם מדובר במצב חירום רפואי או לא, לא תהיה קביעה של מנהל המוסד.

יורם בלשר: בוודאי שלא.

יורם בלשר: זו תהיה קביעה של הרופא שהגיע אליו אותו מטופל.

יצחק גלנטי: אני מבין, שמנהל בית החולים יצטרך להעניק סמכויות לרופאים מסוימים שנמצאים בבעיות של טיפול.

יצחק גלנטי: ההצעה פה היא לתת את האחריות והסמכות בידי מנהל המוסד הרפואי, אבל מנהל המוסד הרפואי הוא לא זה שיבוא מול אותו אדם מאיים.

יורם בלשר: גם היום מנהל בית החולים הוא לא זה שיורד לחדר מיון לקבוע מי חולה דחוף ומי לא.

יורם בלשר: הסמכות הזו ניתנת לרופא שעובד בחדר המיון או ביחידה לטיפול נמרץ.

יצחק גלנטי: אז אתה מדבר על הענקת סמכויות.

יורם בלשר: יש לו את הסמכות הזו ממילא בתוקף היותו רופא באותה מחלקה שבה הוא עובד.

מידד גיסין: אני מצטער, שהמערכת היתה צריכה להגיע לחקיקה בנושא הזה.

מידד גיסין: הנושא הזה הוא לא חדש.

מידד גיסין: הוא נמשך כבר שנים, ולא עשו שום דבר בנושא הזה.

מידד גיסין: היום כבר אין ברירה.

מידד גיסין: כדי להתחיל את המהלך צריכים לחוקק את החוק.

מידד גיסין: אנחנו תומכים בחוק.

מידד גיסין: אנחנו נגד אלימות, אבל יש לי הסתייגות וכמה תמיהות.

מידד גיסין: ההסתייגות הראשונה היא, שאנחנו נגד צעדי המחאה של רופאים.

יצחק גלנטי: לא זה הדיון.

יצחק גלנטי: אני בטוח שיש לך וליתר המטופלים בטן מלאה על התנהגות הרופאים.

מידד גיסין: לא זו היתה הכוונה שלי, אבל אני אוותר על ההסתייגות שלי.

מידד גיסין: הבעיה היא אמצעי האכיפה.

מידד גיסין: יש ארון מלא של חוקים, כאשר אין אמצעי אכיפה.

מידד גיסין: הרופא יחליט שהחולה יועבר למוסד אחר, אבל אז ניתקל בהסדרי הבחירה של קופות החולים.

מידד גיסין: מי יחליט לאיזה מוסד הוא יעבור?

מידד גיסין: קופת החולים לא תיתן הפניה אם זה לא בהסדרי הבחירה.

מידד גיסין: צריך לפתור את זה.

מידד גיסין: אנחנו בעד החוק, אבל אנחנו מצפים ממשרד הבריאות לטפל בכל הנושאים.

יצחק גלנטי: יש פה גישה עקרונית המקובלת על כל המשתתפים, שחייבים למצוא פתרון לבעיה ורצוי מחר במקום מחרותים.

יצחק גלנטי: אנחנו חייבם להתחיל במשהו.

יצחק גלנטי: גם אם נתייחס לניסיון להביא לאיזשהו גורם הרתעה, אנחנו נשיג משהו.

יצחק גלנטי: מאחר ומדובר רק בהכנה לקראת קריאה ראשונה, אין שום מניעה להמשיך ולדון בפרטים ובתקנות לאחר הקריאה הראשונה.

יצחק גלנטי: אני חייב לפנות למשרד המשפטים ולומר: יש לכם כוונה מצוינת, אבל משך הזמן שאתם הצעתם הוא משך זמן סביר בין קריאה ראשונה, לבין הקריאה השנייה והשלישית.

שמרית שקד-גיטלין: בכל מקרה זה לא יונח לפני היציאה לפגרה.

אלכס מילר: אלא אם כן נפנה לוועדת הכנסת, ונבקש הקדמת הדיון.

שמרית שקד-גיטלין: זה פשוט לא יפורסם לפני הפגרה.

יצחק גלנטי: ההצעה לא תעלה לקריאה ראשונה לפני היציאה לפגרה, ולכן למשרד המשפטים יהיה מספיק זמן לשבת ולהכין את הצעת החוק.

יצחק גלנטי: הייתי מבקש מהמציעים לבוא לקראת האופציה שמשרד המשפטים מציע, להיעתר לכך, ולהיות מוכנים לתאם את הצעת החוק שלכם ביחד עם הצעת החוק שתתבשל במשרד המשפטים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נמצאים ערב פגרה, ואם אפשר יהיה לקצר את התהליכים אני אשמח מאוד.

יצחק אהרונוביץ': אני חייב לחזור ולומר, כי אנחנו כמחוקקים חייבים להעביר מסר חד וברור, שאנחנו פה הולכים לקראת שינוי.

יצחק אהרונוביץ': התירוצים שנשמעו כאן לא קבילים.

יצחק אהרונוביץ': אני לקחתי את הדגם האנגלי.

יצחק אהרונוביץ': אם נפחית את האלימות ב-10%-50%, דיינו.

יצחק אהרונוביץ': באנגליה 65% מהתוקפים הם לא המטופלים אלא המלווים בעצמם.

יצחק אהרונוביץ': צריך לעבוד במקביל עם משרד המשפטים, אבל הצינור שלנו צריך להמשיך ולהעביר מסר.

יצחק אהרונוביץ': בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית תמיד ניתן לתקן.

יצחק אהרונוביץ': המטרה היא ליצור הרתעה.

יצחק אהרונוביץ': צריך להעביר מסר לאנשים: תיזהרו, יש בסמכות מנהל בית החולים להרחיק אנשים.

יצחק אהרונוביץ': את זה חשוב להעביר.

אלכס מילר: אפשר לקרוא את החוק ולהצביע.

יצחק גלנטי: האם אתה רוצה להחליף אותי?

יצחק גלנטי: אתה כל הזמן לוחץ ולוחץ.

יצחק גלנטי: המהירות היא מן השטן.

יצחק גלנטי: לא הייתי רוצה להיכנס למצב, שבו החזרה אחורנית היא הרבה יותר גרועה.

שמרית שקד-גיטלין: אני מבקשת שבגיבוש הנוסח תינתן הדעת למספר נושאים.

שמרית שקד-גיטלין: השאלה הראשונה היא, מה לגבי המקומות בהם אין חלופות לטיפול, בין אם מדובר במקומות מרוחקים בפריפריה בהם לעיתים יש מרפאה אחת המשרתת את כל תושבי האזור, בין אם מדובר במקום מרוחק כמו אילת שם יש בית חולים אחד המעניק טיפול למטופלים.

שמרית שקד-גיטלין: בזה שאנחנו אומרים למטופל שהוא לא מקבל טיפול באותו מקום, אנחנו יכולים לגזור עליו עונש של אי מתן טיפול רפואי.

שמרית שקד-גיטלין: אמנם לא מדובר על מצב חירום רפואי, אבל יש הרבה מאוד טיפולים רפואיים שגורמים הרבה מאוד סבל, יכולים לגרום לנזק למטופל.

יצחק אהרונוביץ': זה מופיע בהצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': את נותנת לזה פרשנות לא נכונה ולא מדויקת.

יצחק אהרונוביץ': כתוב באופן ברור, שאם הוא צריך טיפול הוא יקבל טיפול.

שמרית שקד-גיטלין: נאמר פה שאפשר למנוע ממנו כל טיפול, למעט אם הוא מצוי בסכנה מיידית לחייו.

יצחק אהרונוביץ': המנהל התורן יחליט.

שמרית שקד-גיטלין: המשמעות היא, שאם מדובר בעניין שהוא לא סכנה מיידית לחיים – ורוב הנושאים שמטופלים בבתי החולים ובמרפאות הם לא סכנה מיידית לחיים - אפשר למנוע טיפול רפואי, גם כאשר מדובר באילת שם יש בית חולים יחיד.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נמצא את האיזון הנכון לגבי המדתיות.

שמרית שקד-גיטלין: זה מה שאני אומרת.

שמרית שקד-גיטלין: צריך לתת את הדעת לכך, כי יש מקומות בהם אין חלופות לטיפול.

מיקי דור: אבל מנהל בית החולים יודע מהן החלופות באזור.

שמרית שקד-גיטלין: כפי שנאמר קודם, לא מדובר פה בהצעה לסדר.

שמרית שקד-גיטלין: אנחנו לא יוצאים פה בקריאה לבתי החולים.

שמרית שקד-גיטלין: מדובר פה בחקיקה.

שמרית שקד-גיטלין: אם החקיקה לא מסייגת את זה, הנושא לא מסויג.

מידד גיסין: אז משרד הבריאות יתייחס לכך בתקנות שלו.

שמרית שקד-גיטלין: זה לא עניין לתקנות, אלא לחוק.

אלכס מילר: האם שר הבריאות לא יכול להקים ועדה ולקבוע זאת בתקנות?

שמרית שקד-גיטלין: זה משהו מהותי בחוק.

אלכס מילר: אבל אנחנו לא הולכים עכשיו לפרט, אם מדובר בשריטה או בשבר.

שמרית שקד-גיטלין: לא.

שמרית שקד-גיטלין: הגדרנו מצב חירום רפואי, וחוץ ממנו אפשר לא לתת טיפול בשאר המקרים.

שמרית שקד-גיטלין: לא קבענו שזה ייקבע על ידי שר הבריאות בתקנות, אלא המחוקק עצמו קבע את זה.

אלכס מילר: חה"כ אהרונוביץ, האם מקובל עליך ששר הבריאות יקים ועדה ויקבע באיזה מקרים מדובר.

רביב מייזל: אני רוצה להזכיר, כי מדובר על סיטואציה של מישהו כבר תקף.

רביב מייזל: הוא לא הפנים את האזהרה ותקף עוד פעם, ורק אז מדובר על כך שהוא יורחק.

אלכס מילר: מה גברתי מציעה?

שמרית שקד-גיטלין: האם אתה חושב, שהעונש הוא שבית החולים לא ייתן לו טיפול, כאשר בית החולים החלופי נמצא במרחק רב.

רביב מייזל: הוא הוזהר פעם אחת, והוא לא הפנים זאת.

שמרית שקד-גיטלין: באיזה מרחק נמצא בית החולים "סורוקה" מאילת?

אלכס מילר: מה גברתי מציעה?

שמרית שקד-גיטלין: עוד לא באתי עם הצעות.

שמרית שקד-גיטלין: אני מעלה נקודות לדיון.

אלכס מילר: מבחינתו, אין בעיה ששר הבריאות יקים ועדה מיוחדת, שתקבע נהלים ברורים לכל מוסד ומוסד.

אלכס מילר: אנחנו לא נכנסים לתוכן הדברים.

אלכס מילר: זה תפקיד השרים.

יצחק גלנטי: אבל הדברים חייבים להיות ברורים בניסוח סעיפי החוק.

יצחק גלנטי: אם הדברים אינם ברורים, זה עשוי ליצור שרשרת שלמה של תקלות שאף אחד לא מעוניין בהן.

יצחק גלנטי: אנחנו מדברים כאן על בית חולים.

יצחק גלנטי: אם במקור זה לא בית חולים או מרפאה, האם הכוונה היא למנהל המרפאה?

יצחק גלנטי: כל הדברים האלה חייבים להיות כתובים ומגובשים.

יצחק גלנטי: אני מציע לעבד את החוק הזה בצורה יותר מפורטת.

רביב מייזל: שלא נאבד כמה רופאים בינתיים.

יצחק גלנטי: אני חייב להגן לא רק על הרופא, אלא גם על המטופל.

יצחק גלנטי: בגלל שאני רוצה להגן על הרופא, אני לא צריך לשלוח את המטופל מבית החולים "יוספטל" למקום מרוחק אחר.

רביב מייזל: זה לא יקרה, וזה לא מה שהצעת החוק אומרת.

יצחק גלנטי: אני לא יודע אם זאת הכוונה של המחוקקים.

אלכס מילר: במצב בו אנו נמצאים היום, שאנחנו בפתח הפגרה, חשוב לצאת במסר חד משמעי שהכנסת מקדמת הצעת חוק שתהווה הרתעה.

אלכס מילר: אין שום בעיה להצביע על ההצעה כפי שהיא, כאשר אנחנו מתחייבים לא להביא את החוק הזה להצבעה בכנסת אם יהיו דברים שיש איתם בעייתיות.

אלכס מילר: אם נסגור את הישיבה ללא מסר, נצא לפגרה עד אוקטובר כאשר כל הנושא פרוץ לחלוטין.

אלכס מילר: כמעט שנתיים אנחנו עובדים על החוק הזה, והגיע הזמן שנחליט.

יצחק גלנטי: חה"כ מילר, זה חוק ולא העברת מסרים.

יצחק גלנטי: אם הנושא היה נושא לסדר יום, הייתי יכול להעביר מסרים כמה שתרצה דרך התקשורת.

יצחק גלנטי: אנחנו היום מחוקקים חוק.

אברהם רביץ: אני מצטער שלא השתתפתי בדיון.

אברהם רביץ: לאור התופעה החברתית הקשה של אלימות נגד רופאים, אני חשבתי בכיוון אחר לחלוטין.

אברהם רביץ: אם היינו נותנים מעמד לרופאים של עובד ציבור תוך כדי מילוי תפקידם, זה היה אחרת.

אברהם רביץ: מי שתוקף עובד ציבור דינו אחר ממי שתוקף סתם אדם ברחוב.

אברהם רביץ: אני מציע לתת לרופא מעמד של עובד ציבור.

אברהם רביץ: הענישה שם היא הרבה יותר חמורה, וגם ההליכים שם הם הרבה יותר מהירים.

אברהם רביץ: עם כל הסימפטיה שיש לי לרופאים – ואני קליינט גדול שלהם - אני כמחוקק חושב שאסור שחוק כזה יהיה בספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': בא חבר כנסת, מקשיב דקה ואומר שהוא לא תומך.

אברהם רביץ: קראתי את החוק שלך אולי בעיון יותר רב ממה שאתה כתבת אותו.

יצחק אהרונוביץ': אתה בא אחרי שאנחנו מדברים שעתיים.

אברהם רביץ: גם אתה חבר כנסת.

אברהם רביץ: האם אתה לא מתרוצץ בין ועדה לוועדה?

יצחק אהרונוביץ': אבל אי אפשר לבוא ולומר שהחוק הזה לא ראוי.

יצחק אהרונוביץ': האם יש לך פתרון יותר טוב?

אברהם רביץ: כן.

אברהם רביץ: השאלה היא, האם אנחנו יכולים להכניס בספר החוקים שלנו חוק שהוא נגד שבועת הרופאים, נגד המקובל בעולם.

אברהם רביץ: כאשר מחבלים נמצאים ותופסים אותם, הרופא היחידתי מטפל בהם תוך כדי.

אברהם רביץ: זהו המצב האנושי.

אברהם רביץ: לא זו הדרך.

אברהם רביץ: אנחנו לא יכולים לבוא, ולחוקק שאנחנו לא נטפל באדם שזקוק לטיפול.

אברהם רביץ: זה לא משנה אם מדובר בפרונקל או בסכנת חיים.

אברהם רביץ: אין שום חיה כזו בשום מדינה נאורה בעולם, ולא ראוי שזה יחוקק גם אצלנו.

אברהם רביץ: אני לא רוצה להכניס את עניני דת כאן, ואני מדבר סתם כאדם.

יורם מרציאנו: לדת יש משקל חשוב בעינינו.

אברהם רביץ: אם כך, אני יכול לומר שהדת לא מאפשרת לעשות זאת.

אברהם רביץ: אם האדם זקוק לטיפול רפואי, הוא חייב לקבל אותו.

יורם מרציאנו: אני מציע להצביע היום.

יורם מרציאנו: אם לא יצא מסר מהוועדה, בעקבות גל האירועים שאנו עדים להם היום, יגידו שגם אנחנו טיאטאנו את זה מתחת לשטיח.

יורם מרציאנו: אני לא הייתי פה במשך כל הדיון.

יורם מרציאנו: עתה אני קורא את הצעת החוק, ואני מוכן להתווכח על הניסוח.

יורם מרציאנו: עם זאת, חוקים בכנסת נועדו גם כדי לקיים דיון ולהוציא מסר לציבור.

יורם מרציאנו: מפה לא יוצא מסר, לצערי הרב.

יצחק גלנטי: חה"כ מרציאנו, עצם קיום הדיון בוועדה הוא מסר.

יצחק גלנטי: היה טוב אם אפשר היה לפרסם את הדיון הזה ברבים.

יצחק גלנטי: יחד עם זאת, ההצעה עדיין לא מספיק בשלה.

יצחק גלנטי: גם אם היינו היום מצביעים ומחליטים להעביר אותה, היא לא היתה עולה למליאה אלא במושב הבא.

יצחק גלנטי: אחרי שהבהרנו ולבנו את הנושאים ועדיין לא הצלחנו להגיע לפתרון, אני מציע למציעים לשבת ולשנות במשהו את הנוסח של הצעת החוק שלהם.

יצחק גלנטי: מעבר לזה, בו זמנית, ניתנת אפשרות למשרד המשפטים לשבת ולנסח הצעה, ואולי להגיע ביחד עם המציעים לכלל הצעה שניתן גם ליישם אותה ושלא תהווה רק דקלרציה.

יצחק גלנטי: ברור שאנחנו מעוניינים למנוע ולהרתיע את אותם המקרים, כדי שלא ישנו אותם מקרים שהיו בעבר.

יצחק אהרונוביץ': אני שמח, שאתה בהצבעה הטרומית תמכת בהצעת החוק הזו.

יצחק אהרונוביץ': אתה מחזק אותי.

יצחק אהרונוביץ': מאוד חשוב לי שהיו"ר בדעה שלי.

יצחק גלנטי: אין שום סיבה שלא.

יצחק גלנטי: בשלב זה אני נאלץ לסיים את הישיבה.

יצחק גלנטי: תודה רבה, הישיבה נעולה.