הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 118, 2008-07-23 09:00

סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו היום מציינים 3 שנים לפינוי גוש קטיף ובכנסת צריך לציין ששלוש שנים במגורים זמניים ללא תקווה באופק, הטיפול במפונים, בלשון המעטה, ממשלת ישראל הפקירה אותם ואנשים נתקלו בביורוקרטיה קשה.

סופה לנדבר: לעיתים קרובות אני שואלת את עצמי מדוע המדינה מתעללת במפונים.

סופה לנדבר: אנשים שחשבו שהכול יסתדר ולא האמינו שבעצם הבירוקרטיה כזאת מאוד קשה, אטימות לב גדולה כלפי אזרחים שביום אחד חרב עליהם עולמם.

סופה לנדבר: אני לא צריכה להמשיך.

סופה לנדבר: אני לעיתים קרובות חושבת ונתקלת כשיושבת ראש הוועדה בבירוקרטיה ולעיתים קרובות אני חושבת שמשהו קרה למדינת ישראל.

סופה לנדבר: תאמינו שאנחנו נתקלים בבירוקרטיה כזאת שאני לעיתים חושבת או צריכים חוק שיחסל את הבירוקרטיה הזאת או צריכים להחליט שיהיה שר למלחמה בבירוקרטיה, בגלל שהבירוקרטיה במדינת ישראל והסחבת הפכו להיות לפי דעתי אויב הראשון של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו לפני כמה ימים העברנו איזה תיקון סוציאלי ואני לא האמנתי שאני חיה עם בירוקרטיה כל כך קשה.

סופה לנדבר: פשוט לא האמנתי.

סופה לנדבר: לא מובן למה אנשים נתקלים בדברים שלא היו צריכים לעמוד בדרכם, ואנחנו היום נשמע את האנשים שהתלוננו לוועדה ואנחנו גם נשמע את המנהלת מה קורה, ויש לנו גם דעות מה צריך לעשות עם כל הדברים ששלוש שנים עומדים בדרכם של אנשים שלדעתי היו צריכים כבר להסתדר.

סופה לנדבר: מי מהמפונים מדבר ראשון?

ליאור כלפה: בוקר טוב.

ליאור כלפה: אני מציג פה נקודה אחת שקשורה לישוב ניצן.

ליאור כלפה: כרקע כללי קודם כל, הישוב ניצן מיועד עבור תושבי נווה דקלים במסגרת תוכנית ההתנתקות.

ליאור כלפה: נכון להיום כמאתיים משפחות הגרילו מגרשים בישוב ניצן.

ליאור כלפה: החלה בניית הבתים בישוב ומבחינת המשפחות הפרטיות המערכת התחילה לנוע קדימה.

ליאור כלפה: אני לא אומר שאין בעיות אצל משפחות כאלה ואחרות, אבל באופן כללי משפחות החלו את הבנייה של הישוב.

ליאור כלפה: בתוך הישוב יש מספר שכונות ויש שכונה אחת שנקראת מתחם ליברמן, היא גם בתצלום שיש אצלך, מוקף בקו.

ליאור כלפה: השכונה הזאת, ופה אני חייב לומר, שאם גדי צור או כל משרד אחר ידבר, הוא ידבר יותר טוב ממני בהקשר של הבירוקרטיה, בהקשר הספציפי של השכונה הזאת.

סופה לנדבר: מה הבעיה?

ליאור כליפה: אני אומר עוד פעם, שכונות הישוב נמצאות כרגע בפיתוח מתקדם.

ליאור כליפה: זאת אומרת יש כבר אספלט, יש כבר מצע ראשון למדרכות וכדומה, בנית הבתים החלה.

ליאור כליפה: במתחם ליברמן שזה 142 מגרשים העבודות הופסקו בגלל סכסוך בין מועצה אזורית חוף אשקלון שזה המזמין מטעם משרד השיכון לבין הקבלן עקב תביעה על התייקרויות בחוזה.

סופה לנדבר: ב-2 מיליון.

ליאור כליפה: ב-2 מיליון שקל נכון.

ליאור כליפה: מה שכרגע המצב בשטח הוא מצב אבסורדי ככל שהשכונות מפותחות חברת חשמל הפסיקה את העבודות שלה כולל חיבור לשכונה הצפון מזרחית ששמה גם החלה בנית הבתים, אז ככה שאין חיבורים פיזיים בין השכונות.

ליאור כליפה: מרכז הישוב נראה כאתר בניה.

ליאור כליפה: השטח הזה אין לו אתר בטיחות כי משרד השיכון ניער מעצמו את האחריות והעביר את האחריות למועצה האזורית.

ליאור כליפה: זאת אומרת מחר, מחרתיים, הרי יש שם גניבה של מכסי ביוב וכדומה, ילד נופל לשמה, לא יודע מי אחראי.

ליאור כליפה: מה שברור אותו ילד שיפול אני לא יודע מה יהיה איתו.

ליאור כליפה: מעבר לזה זה מעכב אותנו עכשיו באכלוס.

ליאור כליפה: מבחינת המנהלת והמנהל אנחנו אמורים לצאת, בעזרת השם, בתחילת אוגוסט תחילת ספטמבר להגרלה, מה שנקרא ללא זכאים בהגדרת החוק וזה בדיוק המגרשים המיועדים לאותן משפחות עם קשיים כאלה ואחרים מבחינה כלכלית שזה מגרשים קטנים יותר.

ליאור כליפה: המגרשים האלה לא יכולים לצאת להגרלה כל עוד הסוגיה הזאת לא נפתרת.

ליאור כליפה: ולמה לא נפתרת?

ליאור כליפה: הרי כבר ביוני 2007 כבר ועדת מכרזים העליונה של משרד השיכון, הנושא הזה הועלה והתקבלה החלטה לגמור את הסיפור הזה ולשלם את ההפרש.

סופה לנדבר: אבל יש התחייבות כבר לקבלן?

ליאור כליפה: יש התחייבות של המועצה לקבלן ואז זה נכנס לבתי משפט.

ליאור כליפה: מצד שני, אני אומר עוד פעם, ביוני 2007 הנושא הזה עלה לוועדת מכרזים עליונה במשרד השיכון והתקבלה החלטה לגמור את הסיפור הזה.

ליאור כליפה: מי שעצר את זה זה חשב המשרד בזמנו דן ג'ונה, ממשיכה את זה חגית.

ליאור כליפה: לא משנה שהמשמעות של הסיפור הזה כרגע עיכוב התשתיות, חוסר הבטיחות במקום, עיכוב האכלוס וכל מי שאתה מדבר, אומר אתה צודק, אין לי מה לעשות.

ליאור כליפה: פנינו גם לשוקי הורן החשב הכללי.

ליאור כליפה: טרם התקבלה תשובתו בעניין, והעסק הזה עומד ותלוי, וצריך להגיד במאמר מוסגר, כמו כל דבר שקורה כשהבירוקרטיה מנצחת בסופו של דבר זה יעלה למדינה יותר ויתקן אותי גדי צור אם אני טועה בזה, המחיר שזה יעלה בסוף יהיה פי שתיים, לא רק בגלל ההתייקרויות, העלויות של חומרי הגלם הולכים ועולים, לא מבצעים את העבודות שמה, יש שמה גניבה של ציוד, והעסק הזה בסופו של דבר, שיכנסו לשמה לעבודות אם היום האומדן הוא כדי לגמור את הפרויקט הזה 4 מיליון הוא ייגמר ב-6 מיליון.

ליאור כליפה: תקן אותי גדי.

סופה לנדבר: אנחנו נשמע את הפונים.

אמנון מרדכי: בשם המתיישבים שמתעתדים ללכת לאזור לכיש, אנחנו קבוצה שפנינו בזמנו למדינה אחרי הגירוש והוצע לנו שטח שנקרא גבעת אגוז ממזרח לכיש.

אמנון מרדכי: כולם אמרו, כל הכבוד שאתם הולכים להיות חלוצים.

אמנון מרדכי: אחרי כחצי שנה בפגישה עם רענן דינור מנכ"ל משרד ראש הממשלה הוא אמר את הסיפור של גבעת חזן ייקח הרבה זמן.

אמנון מרדכי: הוא מציע מיקום אחר.

אמנון מרדכי: קיבלנו את הצעתו כדי שזה ילך מהר.

אמנון מרדכי: מאז חלפו עוד שנתיים.

אמנון מרדכי: לפני שנה וחצי 23 לינואר שנה הקודמת, היה ביקור בשטח של ראש הממשלה עם כל הפמליה של השרים והעוזרים מכל המשרדים הרלוונטיים, ונשמעו שם הרבה הצהרות יפות, מאז חלפה שנה וחצי נוספת, בשטח לא קרה כלום.

אמנון מרדכי: פשוט כלום.

אמנון מרדכי: עברנו את כל שבעת מדורי הגיהנום עם הירוקים והכחולים והצהובים, כל מי שבמדינה יש לו מה להגיד בכל תחום, את זה הצלחנו פחות או יותר כבר לעבור.

אמנון מרדכי: עדיין אין מתן תוקף לתוכנית לא של גבעת חזן ולא של קטיף באמציה.

אמנון מרדכי: הבירוקרטיה שבאמת מוציאה לכולם את הנשמה.

אמנון מרדכי: נכון לרגע זה תמונת מצב, אין מתן תוקף, אין סיכומים, אין בעצם כלום לאנשים.

אמנון מרדכי: אין מגרש לשום דבר.

אמנון מרדכי: אני מזכיר שאנחנו נמצאים היום ב"חגיגות" שלוש שנים לגירוש, אין לאנשים, אני לא רוצה להגיד את המילה אופק, אבל בוודאי שאין להם שטח, אין להם קרקע.

אמנון מרדכי: פנינו לפחות שיהיה תקציב לתכנן את מבני הציבור שלא יקרה מצב שביום שבו בעזרת השם, כבר נצליח להיכנס לבתים, אז יתברר שאין מבני ציבור.

אמנון מרדכי: פנינו בבקשה כולל למנכ"ל משרד השיכון, כולל לשר, וביקשתי בואו תתחילו לפחות עם תכנון מבני הציבור.

אמנון מרדכי: אבל בסופו של דבר התהליך יזוז.

אמנון מרדכי: זה ייקח המון זמן אבל הוא יזוז בסוף בעזרת השם.

סופה לנדבר: אתה מאמין.

אמנון מרדכי: אני תמיד מאמין אחרת לא הייתי יושב פה עכשיו.

אמנון מרדכי: והתשובה היא שאין תקציב.

אמנון מרדכי: אי אפשר למצוא תקציב, אי אפשר לקדם, נכון לרגע זה אין אפילו תחילת תכנון של מבני הציבור עבור ישוב גבעת חזן, ישוב של 500 מגרשים ל-500 משפחות.

אמנון מרדכי: האנשים מחכים בכליון עיניים, יושבים בקרוונים, כל מה שנעשה כולנו יודעים.

אמנון מרדכי: מה שחשוב לי השורה התחתונה שהנושא תקוע בצורה בלתי מתקבלת על הדעת בשום קנה מידה שהוא.

אמנון מרדכי: תודה.

שושנה שץ: שמי שוש שץ.

שושנה שץ: אנחנו מיועדים לקרני יפה.

שושנה שץ: אנחנו קבוצה שיצרה קשר עם הממשלה הרבה לפני ההתנתקות.

שושנה שץ: ביום שבעצם עבר התקציב ידענו שמבחינתנו הדמוקרטיה הכריעה ואנחנו צריכים להיערך לפני.

שושנה שץ: ההסכם שלנו חתום שנתיים.

שושנה שץ: אנחנו באותה נקודה שהיינו לפני שנתיים.

שושנה שץ: שדה החיטה הוא עדיין שדה חיטה שבו אמורים לקום הבתים שלנו.

שושנה שץ: הויה דולורוזה שאנחנו עוברים היא ויה דולורוזה.

שושנה שץ: כל יום יש לנו תרוץ אחר למה הטרקטורים לא על השטח ולמה אנחנו לא בבית.

שושנה שץ: אנחנו כל יום שואלים למה וזו הסיבה שאני פה וזו הסיבה שבכל במה אפשרית כדי לשאול למה.

שושנה שץ: אני לקחתי על עצמי שליחות ציבורית.

שושנה שץ: אני לא רוצה להשתחצן אבל מתעסקת בעשייה הציבורית ובמקרה של ההתנתקות יש לי אחריות ל-21 משפחות שהצטרפו אלי מתחילת הדרך.

שושנה שץ: אני לא יושבת בשקט.

שושנה שץ: חצי היום שלי מוקדש להביא אותנו לחוף מבטחים.

שושנה שץ: ואני לא ארפה ואני אמשיך לנדנד לכם עד שנגיע לחוף מבטחים.

שושנה שץ: זה חשוב לי שתביני למה.

שושנה שץ: לא רק בגלל שיש לי אחריות על 21 המשפחות האלה.

שושנה שץ: אני אזרח במדינת ישראל ואני לא מתביישת להגיד שאני ציונית ואני גאה להיות ציונית, והדמוקרטיה שלנו על סף קריסה.

שושנה שץ: דמוקרטיה כדי שהיא תתקיים צריך קודם כל שלטון חוק.

שושנה שץ: אם מהבית הזה ומהחוקים שמחוקקים פה ומהאנשים שאמורים להביא את הדמוקרטיה לשלטון חוק לא מקיימים את החוק אז יש לנו בעיה רצינית במדינה, ואני מודה שגם בקטע הזה אני נלחמת בכל תחום, בכל בן אדם שמסכן את הדמוקרטיה.

שושנה שץ: וזה הבית שבו בחרתי לחיות.

שושנה שץ: פה אני רוצה לגדל את הילדים שלי, בעלי ואני קצינים, הילדים שלנו יהיו קצינים בעזרת השם, ומחובתי להיות פה כדי להציג את הבעיות.

שושנה שץ: זו שאלה טובה למה לא, אני לא יכולה לענות לך למה לא, כי התשובות שאני מקבלת היום או אתמול או שלשום או לפני חודש או לפני שנה הן שונות.

שושנה שץ: כל יום יש סיבה אחרת למה לא.

שושנה שץ: ואני בטוחה שאנשי מנהלת סלע תיכף יסתרו אותי ויגידו שעכשיו יש רק את זה, אבל כל יומיים יש רק את זה.

שושנה שץ: עובדה.

שושנה שץ: עם עובדות לא מתווכחים.

שושנה שץ: מבחן התוצאה אנחנו שנתיים באותה נקודה.

שושנה שץ: הסכם חתום, כל הגורמים שצריכים לאשר אישרו, כל פעם צריך אישור מחדש שלא ידענו עליו קודם.

שושנה שץ: שאלה מצוינת שצריך לשאול למה אין תוקף להסכם עם ממשלת ישראל.

שושנה שץ: עכשיו מעבר לזה עוד משהו קטן להמחיש לכם, דיברתי על ויה דולורוזה ואני מצטערת שאני לוקחת כזה ביטוי קשה מבחינתנו, אבל כל יום אנחנו צריכים להתמודד עם משהו אחר.

שושנה שץ: לפני שלושה שבועות היינו פה בוועדת ביקורת המדינה ואחת הבעיות שהזוג היקר הזה ב-15 לאוגוסט הקראווילה שלהם באור הנר נמכרה והם צריכים למצוא פתרון אחר וכמובן שבתור ראש קבוצה אני מתחייבת לזה.

דפנה סידס כהן: ההסכם הוא חוזה שכירות של שנתיים.

שושנה שץ: אני לא רוצה לחזור על הנושא הזה.

שושנה שץ: יש לנו פה זוג שממשלת ישראל עשתה הסכם לשנתיים על הקראווילות.

שושנה שץ: השנתיים הסתיימו.

שושנה שץ: מבחינת אור הנר הם רוצים למכור את הקראווילות, מבחינת מדינת ישראל מול הקיבוץ ההסכם נגמר.

שושנה שץ: צריך למצוא להם פתרון.

שושנה שץ: אנחנו מטפלים בזה.

שושנה שץ: אני רוצה לקרוא לכם משפט אחד להגדרה של מוסר ולהראות לכם דוגמה עם איזה בעיות אנחנו כל יום מתמודדים.

שושנה שץ: מוסר זה מערך אמונות שלפיהם אדם קובע האם פעולותיו הן טובות או רעות, ראויות או מגונות.

שושנה שץ: אני בטוחה שהבירוקרטים, ואני בכוונה אומרת הבירוקרטים ולא מנהלת סלע כי הטענות שלי הן לא רק למנהלת סלע ולכן אני חותרת כל הזמן להגיע לבית הזה.

שושנה שץ: הבירוקרטיה בישראל לפי מערך האמונות שלה הכול ראוי והכול טוב.

שושנה שץ: לפי מערך האמונות של האזרח הקטן בשטח הכול מגונה והכול רע.

שושנה שץ: ואני אתן לכם דוגמה קטנה.

שושנה שץ: אנחנו חתמנו על ההסכם.

שושנה שץ: היינו צריכים לבוא חזרה, לשלם על המגרש.

שושנה שץ: לא משנה שמראש ביקשנו לא לקבל את הכסף למגרש כי יש חוק ואנחנו בהסכם העתקה אז אנחנו לא רוצים אבל דחפו לנו לחשבון בנק את הכסף של המגרש ועכשיו נדרשנו לשלם אותו חזרה.

שושנה שץ: מיד עם חתימת ההסכם רצינו להעביר את הכסף אמרו לנו אנשי מנהלת סלע, חכו, זה לא הזמן המתאים, אנחנו נגיד לכם מתי.

שושנה שץ: חיכינו.

שושנה שץ: כשאמרו לנו העברנו את הסכום המדויק שהמדינה דרשה מאיתנו.

שושנה שץ: יש לי פה מסמך רשמי של מדינת ישראל, משרד ראש הממשלה, מנהלת סלע, החלטה ואחד הסעיפים בהחלטה ותיכף אני אקריא לכם זה לפרוטוקול.

שושנה שץ: סעיף 4 3 חשבות המנהלה אישרה כי המבקשים העבירו ביום 31 לדצמבר 2007 סך של 232 אלף שקל, זה כבר עם תוספת של מה שקיבלנו.

שושנה שץ: החלטה שנתנו לנו להערכת שכר דירה שבה יש גם סעיף שמתייחס למגרש שביקשתי מהמנהלת ששילמתי בעד המגרש.

שושנה שץ: העברנו סך ותוספת 232 אלף שקל קיבלנו 225 אלף שקל בגין הקרקע שהם צפויים לקבל במסגרת הסכם העתקה קהילתית, ולא נותר להם חוב בגין הקרקע בחשבות המנהלה.

שושנה שץ: חברים, בשבועיים האחרונים אני מקבלת טלפונים מאנשי המנהלת וקיבלתי את זה רק בעל פה למרות שביקשתי בכתב, עם חובות של 10, של 12, של 8 אלף שקל שכל משפחה צריכה לתת כדי שאפשר יהיה לרשום את המגרש.

שושנה שץ: ואני שואלת אתכם עוד הפעם למה?

שושנה שץ: למה אנחנו צריכים להיראות ככה?

שושנה שץ: למה אנחנו צריכים להתנהג ככה?

שושנה שץ: כשאתם ביקשתם כסף למרות שקיבלתם 225 אלף שקל העברתי 232 אלף שקל.

שושנה שץ: הנה זה מסמך שלכם.

שושנה שץ: למה עכשיו אני חייבת עוד 12 אלף שקל.

שושנה שץ: שהוצאתי לכם מסמך, אל תיתנו לי את הכסף, שמתם לי אותו בחשבון בנק.

שושנה שץ: קיבלתם אותו עם הצמדה ועכשיו עוד 12 אלף שקל.

שושנה שץ: עכשיו אני אחת מני רבים.

שושנה שץ: כל הקבוצה שלי יש לה את אותן החלטות, את אותם הסכמים.

שושנה שץ: ואני שואלת אתכם למה אנחנו צריכים להתנהל כך?

יוסי ברדה: כמו שציינת לפני חודש בוועדת בקורת המדינה.

יוסי ברדה: השמענו את הדברים שיש לנו להשמיע גם לגבי השכירות, גם לגבי התנהלות של מנהלת סלע/ממשלת ישראל.

יוסי ברדה: שלוש שנים עברו אז לגבי השכירות וההסדר, כן קראווילה, לא קראווילה אני לא אפרט יותר מדי.

יוסי ברדה: אם אשתי רוצה היא תפרט.

יוסי ברדה: אבל קיבלנו איזושהי תשובה בעל פה, בכתב לא קיבלנו.

יוסי ברדה: גם לא לוח זמנים.

יוסי ברדה: ישבנו עם ועדת ביקורת המדינה.

יוסי ברדה: איתי בכבודו ובעצמו ביקש שבוע וחצי.

יוסי ברדה: יושבת הראש נתנה לך שבועיים וחצי לסיים את הנושא.

יוסי ברדה: ועבר מעל חודש.

יוסי ברדה: ואני שאלתי את איתי באותה ישיבה ויתקנו אותי אנשים שהיו שם ויושבת הראש תוכל להעיד על כך, אני שאלתי אם זה יקח שבוע, חודש, שנה או עוד שלוש שנים.

יוסי ברדה: זה מה שאני שאלתי.

יוסי ברדה: כי רציתי לדעת איפה שעת האפס.

יוסי ברדה: ונאמר על ידי הנציגים שזה ייגמר תוך שבועיים וחצי.

יוסי ברדה: זה עדיין לא נגמר.

יוסי ברדה: מה חסר אני גם לא יודע.

יוסי ברדה: כי עד שיחתימו את ראש הממשלה שזה בעצם התשובה האחרונה שקיבלנו.

יוסי ברדה: מתי זה נגמר, זו השאלה שלי.

יוסי ברדה: כי אם האנשים המכובדים האלה עובדים ועושים יום יום ומקבלים את כל האמצעים ממדינת ישראל כדי לנוע ולעשות את הדברים ולתקשר עם אנשים, ומשכורות, אני לא רוצה להיכנס לכיסם.

יוסי ברדה: מה קורה?

יוסי ברדה: שלוש שנים.

יוסי ברדה: על מה המשכורות שקיבלו האנשים אם כך?

יוסי ברדה: על איזה בירוקרטיה, קראווילות באור הנר במקום שלא היה חוקי להקים אותו.

יוסי ברדה: מנהל מקרקעי ישראל לא אישר אותו.

יוסי ברדה: שלושה חודשים המקום עמד.

יוסי ברדה: נבנה.

יוסי ברדה: פיתוח וכל מה שקשור בזה.

יוסי ברדה: אחרי שנתיים בא אור הנר ואמר, חברים, סיימנו את החוזה בינינו.

יוסי ברדה: מדינת ישראל השכילה לעשות מנהלת סלע שנתיים להחתים כי אנחנו האמנו שתוך שנתיים נהיה בבית.

יוסי ברדה: איזה שנתיים?

יוסי ברדה: עברו שלוש שנים.

יוסי ברדה: בשנה פער הזו הייתי רוצה לדעת כמה מנהלת סלע שילמה לקיבוץ אור הנר, כרמיה, בשכירות, שישימו כאן על השולחן, יגידו לי כמה הם שילמו שכר דירה כי החוק אומר רק 450 דולר.

יוסי ברדה: שמישהי יקום ויגיד לי מה אני יכול להשכיר ב-450 דולר אחרי שלקחו לי בית של 160 מטר מרובע.

יוסי ברדה: איפה אני אכנס עם חמש נפשות.

יוסי ברדה: שיגידו לי בית כזה באותה רמה בבקשה, אני מוותר על השכירות, אני לא צריך את השכירות.

יוסי ברדה: אני רוצה להשכיר בית כמו שהיה לי.

יוסי ברדה: לא רוצה יותר לא רוצה פחות.

יוסי ברדה: אז מה נתנו לי קראווילה של 80 מטר מרובע.

סופה לנדבר: באשדוד משלמים לארבעה חדרים שכירות 1600 דולר.

יוסי ברדה: אני לא נכנס לקטע הזה.

יוסי ברדה: אמרתי אוקיי, אני אגור בקראווילה עם הקהילה שלי.

יוסי ברדה: כמה הם שילמו לכרמיה ואור הנר?

יוסי ברדה: חוץ מכל הפיתוחים הנוספים שלא היו מגיעים להם והם נתנו להם על חשבון הגב שלנו ואנשים שכחו הקראווילות הוקמו למעננו לפתרון דיור לנו.

יוסי ברדה: איזה פתרון דיור נתנו לנו?

יוסי ברדה: ב-15 לאוגוסט אני צריך לעזוב את הבית.

יוסי ברדה: שזה הקראווילה.

יוסי ברדה: אמרו לי שזה יסתדר בכרמיה.

יוסי ברדה: אמרו לי.

יוסי ברדה: אני מקווה מאוד.

סיגל ברדה: אנחנו גרים באור הנר.

סיגל ברדה: קיבלנו תשובה רשמית אחרי הרב ה מאוד לחצים שלנו.

סיגל ברדה: מנציגות מנהלת לא טרחו להיות איתנו בקשר.

סיגל ברדה: באור הנר יש 20 קראווילות כאשר מתוכם או רובם, רובם הגדול נמצא בפרויקט של בת הדר שכבר חלקם עובר לבתים שלו וכמוני יש עוד.

סיגל ברדה: ארבע משפחות ללא פתרון.

סיגל ברדה: את הקראווילות האלה בנו תוך שלושה, ארבעה חודשים שהם היו אמורים להוות פתרון זמני לנו.

סיגל ברדה: מסתבר שהפתרון הזה הוא לחברי קיבוץ.

סיגל ברדה: היום אני ב-15 לחודש נזרקת מהבית אחרי שאני שנה לפני ההתנתקות דיברתי עם מדינת ישראל, הבטיחו לי, אני הבטחתי לילדים שלי שאנחנו נצא בשקט כמו שאני הבטחתי למדינת ישראל ושהשיקום שלי יהיה מהיר.

סיגל ברדה: איזה שיקום?

סיגל ברדה: איך את אתר הקראווילות בונים תוך ארבעה חודשים?

סיגל ברדה: למה לעזאזל אני לא יכולה לבנות את הבית שלי אחרי שלוש שנים?

סיגל ברדה: לא רק שאני לא יכולה לחשוב על הבית שלי אני לא יודעת איפה שמה את הראש ב-15 לחודש.

סיגל ברדה: אז אמרו לי תעברי לכרמיה.

סיגל ברדה: איזה פתרון.

סיגל ברדה: לקראווילה אחרת זה כרמיה.

סיגל ברדה: מתי?

סיגל ברדה: אני לא יכולה להגיד לילד שלי מתי אני עוברת.

סיגל ברדה: עד איפה תמשכו אותנו עם הבירוקרטיה הזו?

סיגל ברדה: אני לא רציתי לבוא היום כי שוב פעם להציג את הדברים, שוב פעם לגעת בכאב, ושוב פעם אותן תשובות.

סיגל ברדה: איזה עוד תשובות יתנו לי?

סיגל ברדה: אני רוצה לוח זמנים.

סיגל ברדה: אני רוצה פתרון.

סיגל ברדה: תסתכלו לי בעיניים.

סיגל ברדה: מה צריך לקרות כדי שאני אגיע סוף סוף לחיות את חיי בשקט?

סיגל ברדה: מה ביקשתי?

סיגל ברדה: מה שלקחתם תחזירו לי.

סיגל ברדה: די החיים שלנו הם לא חיים, ריבונו של עולם.

סיגל ברדה: אני לא מצליחה לישון, אני לא מצליחה לאכול, אני לא מצליחה לעבוד, אני עזבתי משרה מכובדת כי לא הייתי מסוגלת לעבוד יותר.

סיגל ברדה: אז חכו לחתימה הזו וחכו לפה וחכו לשם.

סיגל ברדה: די.

סיגל ברדה: לא הגיע הזמן שמישהו יגיד זהו, אנחנו מתחייבים.

סיגל ברדה: אני רוצה לראות את הטרקטורים עובדים בשטח.

סיגל ברדה: אני יכולה ללכת לתכנן את הבית שלי?

סיגל ברדה: אני רוצה פתרון הולם ב-15 באוגוסט.

סיגל ברדה: התאריך הזה הפך להיות ארור.

יוסי ברדה: אתם פשוט לא מבינים.

יוסי ברדה: אתם חיים את חייכם וזהו.

יוסי ברדה: אתם לא מבינים שלקחתם אנשים באמצע החיים, הרסתם להם את החיים, אני חוזר היום 25 שנה אחורה כדי לקחת שוב משכנתא.

יוסי ברדה: שוב לנסות לבנות את הבית.

סופה לנדבר: צריך להיות כאן צדק ולהגיד לא הם עשו את זה.

סופה לנדבר: המדינה עשתה.

סופה לנדבר: אבל מה שהם היום עושים הם יצטרכו לתת תשובות.

יוסי ברדה: אני לא מאשים גם את מדינת ישראל.

יוסי ברדה: כשהתפניתי באתי ואמרתי, חברים, אני חי במדינה דמוקרטית.

יוסי ברדה: עבר חוק, אני מבצע את החוק כמו שהוא כתוב ואני הולך.

יוסי ברדה: אבל לא יכול להיות העינוי הזה.

יוסי ברדה: לא יכול להיות שלוש שנים.

יוסי ברדה: מה קרה?

יוסי ברדה: מי אמר את הדברים האלה?

סיגל ברדה: מתהדרים בפתרונות.

סיגל ברדה: מה מסתתר אחרי השקרים האלה?

סיגל ברדה: ציבור שלם.

יוסי ברדה: 80% יש פתרונות.

יוסי ברדה: בוא תראה לי.

יוסי ברדה: אם תראה לי 60% תקבל מה שאתה רוצה או 30% יותר נכון.

יוסי ברדה: 180 משפחות בפלמחים אין לך.

יוסי ברדה: כי רק אלי סיני הולכת לפלמחים.

יוסי ברדה: אז אין לך אותם ועדיין לא סיימת.

יוסי ברדה: איך הגעת לפלמחים כשלא התחלת עם תלמי יפה?

יוסי ברדה: על הקרקע אתה מדבר איתי שלוש שנים.

סיגל ברדה: אני מזכירה לכם שבסוף היום כל אחד חוזר לבית שלו.

סיגל ברדה: לי אין לאן לחזור.

שושנה שץ: אני רוצה להוסיף משהו קטן.

שושנה שץ: יוסי ציין נקודה שזרקתם אותו 25 שנה אחורה.

שושנה שץ: אני נזרקתי 15 שנה אחורה.

שושנה שץ: אני כשבניתי את ביתי לקחתי משכנתא לעשר שנים.

שושנה שץ: היום במקרה הטוב אני אבנה בית שהוא חצי מהבית שהיה לי ואני אהיה חייבת לקחת משכנתא למרות שאין לי את אותם כוחות.

שושנה שץ: ב-15 שנים האחרונות עבדתי 140% משרה.

שושנה שץ: היו אין לי את הכוחות לעבוד 140% משרה.

שושנה שץ: נתחיל בקטע הנפשי שאין לי את אותן אנרגיות לעבוד עם בני נוער ונוער במצוקה ב-140% משרה שלא לדבר על זה שיש אנשים, אנחנו עוד המבוגרים יותר בקבוצה שמבוססים בעבודה יחסית, יש לנו בקבוצה אנשים שהם צעירים יותר, שאם אותנו זרקו 10 ו-25 שנה אחורה ואנחנו כבר מבוססים במקום העבודה כך שנוכל איכשהו לשקם את עצמנו, לא איך שהיה, לא קרוב, יש לי חצי קבוצה שלא תוכל לשקם את עצמה ולא תוכל לסיים בניה של בית, וכל יום כזה אני לא צריכה להגיד לכם מה קורה עם המצב הכלכלי במדינה היום.

שושנה שץ: אתם הולכים למכולת או לסופר בדיוק כמוני ואתם רואים מה קורה כל יום על המדפים.

שושנה שץ: אז על אחת כמה וכמה על המדפים של מוצרי הבניה שאנחנו נצטרך להגיע אליהם.

אייל קדמון: אני אייל קדמון מגדיד ועין צורים.

אייל קדמון: אנחנו אמורים להיות בישוב צמוד לעין צורים והסיפור הזה נמשך כמעט שלוש שנים גם כן.

אייל קדמון: מסתבר שהמנהלת לא סגרה אפילו חוזה על האתר הזמני בעין צורים.

אייל קדמון: אז הקיבוץ אומר, עד שלא יחתמו איתנו על האתר הזמני אין מה לדבר על ישוב קבע.

אייל קדמון: וככה זה נסחב ונסחב, המנהלת ושמאים שלהם, שמאים של הקיבוץ, עושה רושם שהזמן משחק לטובת אני לא יודע מי אבל הם מושכים את הזמן ואין כלום.

אייל קדמון: הקבוצות מתחילות להתפרק.

אייל קדמון: אולי זה הקטע.

אייל קדמון: לפרק את הקבוצות ושכל אחד ימצא לו, הם חיפשו לנו מקומות באשקלון, זה הרעיון אני מניח.

אייל קדמון: דבר נוסף זה אי פרסום פרוטוקולים של המנהלת.

אייל קדמון: המנהלת סוגרת עם כל מיני קבוצות.

אייל קדמון: סוגרים כל מיני הסכמים עם הקבוצות, לא מפרסמים כאילו זה עסק פרטי של מישהו ואז מסתבר שיש איפה ואיפה או הפרד ומשול, או איך שהם לא יקראו לזה, בתכל'ס יש קבוצות שאמורות לקבל יותר, יש קבוצות שאמורות לקבל פחות, יש קבוצות שלא אמורות לקבל שום דבר.

אייל קדמון: דיברנו על זה כמה פעמים.

אייל קדמון: לא מזיז לאף אחד.

אייל קדמון: אין דין ואין דיין למנהלת.

אורי אוריאל: גברתי יושבת הראש, יש פה אנשים יגידו את דברם יותר טוב ממני.

אורי אוריאל: אני רוצה אחרי 3 שנים להביע דאגה כרגע מדבר אחד.

אורי אוריאל: זה משביעות הרצון.

אורי אוריאל: ראיתי את הודעת משרד ראש הממשלה.

אורי אוריאל: לדעתי זו הודעה שלהם.

אורי אוריאל: לא יודע מה הכתבים כתבו.

אורי אוריאל: הכתבים יכול להיות שלא הבינו או שגו.

אורי אוריאל: והיה שמה לפחות ככה אני הערכתי התבשמות מהמצב.

אורי אוריאל: זאת אומרת טיפלנו, סידרנו.

אורי אוריאל: נכון יש כמה עשרות משפחות.

אורי אוריאל: לא שכחו להטיל על שכמם את כובד האחריות שבגללם אין פתרון.

אורי אוריאל: גם כן תופעה חדשה בזמן האחרון, גם ראש הממשלה, גם המנכ"ל ככה אומרים לי, אנשים ששמעו את זה באוזניהם.

אורי אוריאל: יש לי בקשה, אין לי בכלל טענות.

אורי אוריאל: יש לי רק בקשה שאף אחד לא יהיה שבע רצון כי אין לזה הצדקה, ואנשים שהם שבעי רצון הם גם לא יוצאים מכליהם.

אורי אוריאל: אני לא אומר לא עובדים, אני לא אומר לא משתדלים, לא יוצאים מכליהם כדי לפתור את הבעיות שעומדות מולנו, לא דווקא אלה, הרי אתם מכירים את כולם, אתם עוסקים בזה כל יום.

אורי אוריאל: צריך כל הזמן להיות מאוד מודאגים כי זה המצב.

אורי אוריאל: אז זה בסדר שסופרים את ניצנים כאילו שזה סודר.

אורי אוריאל: נכון מסודר אבל אף אחד לא הניח שם את השנוגריסט.

אורי אוריאל: זה אתר גדול.

אורי אוריאל: אומרים שזה סודר.

אורי אוריאל: חברים, הרי אפשר כל דבר איך שרוצים.

אורי אוריאל: אני משתדל להגיד לעצמי.

אורי אוריאל: אולי גם אני לא בסדר.

אורי אוריאל: אל תהיו שבעי רצון בבקשה.

אורי אוריאל: תהיו מודאגים עד הילד האחרון.

אורי אוריאל: שזה ייגמר אז נגיד לעצמנו באיחור של ארבע, חמש, שש שנים סוף סוף פתרנו את הבעיה שמדינת ישראל הבטיחה שתיקח שנה או משהו מעין זה.

שבתאי נאומברג: אני הוזמנתי לפה בקשר לנושא של דמי הסתגלות וההסכם על מי שלא עבד מהגירוש עד היום היה אמור לקבל כפל דמי הסתגלות.

שבתאי נאומברג: טוב אני הגשתי בקשה.

שבתאי נאומברג: אמרו לי, תביא דפי בנק מהגירוש עד היום.

שבתאי נאומברג: לא משנה שזה כמה מאות שקלים.

שבתאי נאומברג: כל דף עולה 20 שקל, תלוי כמות הדפים שיש לך.

שבתאי נאומברג: שלחתי את זה.

שבתאי נאומברג: התקשרה אלי המזכירה שם אמרה לי, רוצים לשאול אותך, רוצים לדעת מי נגד מי, מה צריכים להגיד שמה.

שבתאי נאומברג: אני חשבתי שהם צריכים דפי חשבון לראות שאין שם הכנסה מעבודה.

שבתאי נאומברג: הכנסה מעבודה יש מעביד.

שבתאי נאומברג: מי שמקבל משכורת מופיע שם המעביד בדפים.

שבתאי נאומברג: אני מגיע לוועדה, זה מה שקיבלתי מהוועדה, איזה 14 דפים, מתחילים לעבור מהגירוש כל דף.

שבתאי נאומברג: תסביר לי מה הצ'ק הזה, מה הצ'ק הזה.

שבתאי נאומברג: יותר גרוע ממס הכנסה.

שבתאי נאומברג: אין בן אדם שהוא יכול לזכור לפני שנתיים מה זה הצ'ק.

שבתאי נאומברג: הלכתי הביתה.

שבתאי נאומברג: שני צ'קים נזכרתי שקיבלתי על תאונה.

שבתאי נאומברג: טלפנתי לבנק.

שבתאי נאומברג: אמרתי, אמרו לי מנהלת סלע, תביא לנו.

שבתאי נאומברג: אמר לי הפקיד בבנק, אין דבר כזה.

שבתאי נאומברג: גם אם אני אביא לך טופס של הפקדה אתה לא תוכל, אני לא מדבר על מזומן.

שבתאי נאומברג: אבל גם בצ'קים אתה לא תוכל לזהות ממי קיבלת צ'קים, אין שום טעם לעשות את הדבר הזה.

שבתאי נאומברג: אני לא מבין למה כל אחד שבא לוועדות האלה אוטמטית מוחזק בתור רמאי, בתור אחד שצריכים לשגע אותו.

שבתאי נאומברג: קחו ממנו תצהיר שהוא לא עובד.

שבתאי נאומברג: יכולים לגמור את הסיפור הזה בחמש דקות.

שבתאי נאומברג: הרכזת של הוועדה, אני אמרתי להם את התשובה של הבנק, אז הפקידה שאמרו לי, רשמו לי כאן בפתק, רונית בן יאיר, לשלוח את התשובה שלי, אז היא העבירה אותי לרכזת.

שבתאי נאומברג: דיברתי עם הרכזת אז היא אומרת לי, מה אתה מציע מה לעשות.

שבתאי נאומברג: אמרה לי, פשוט מאוד, כמו שיש מס הכנסה.

שבתאי נאומברג: מה?

שבתאי נאומברג: כל אחד במדינה הוא חשוד?

שבתאי נאומברג: אלא מה פעם בכמה שנים אתה עולה על איזה מדגם או שאתה לא עולה ואתה נותן את הנתונים.

שבתאי נאומברג: פה יש מאתיים או שלוש מאות כאלה שצריכים לקבל כפל הסתגלות, לא יודע כמה כאלה יש.

שבתאי נאומברג: מקסימום תיקחו שלושה, ארבעה, תיקחו אותם בתור מדגם, ותשאלו אותם על שלושה, ארבעה סכומים, מקסימום, אל תתחילו לעבור איתם על כל זה.

שבתאי נאומברג: מסומן לי פה בדפים כל צ'ק.

שבתאי נאומברג: 450 שקל, מה זה הצ'ק הזה?

שבתאי נאומברג: מה זה בן אדם, הוא גם מוחזק בתור רמאי?

שבתאי נאומברג: מה, עושים טובה למישהו פה?

שבתאי נאומברג: מה זה הדבר הזה?

שבתאי נאומברג: דרך אגב אני הגשתי בקשה חריגה לקבל פנסיה כי אני הייתי בן חמישים ושתיים וחצי בגירוש ויש לי 60% נכות.

שבתאי נאומברג: אני הייתי בוועדה, קיבלתי עוד בדיון שאף פעם לא אישרו דבר כזה.

שבתאי נאומברג: פנסיה מגיל 57.

שבתאי נאומברג: הגשתי בקשה בתור יוצא דופן.

שבתאי נאומברג: אמרו לי תלך להסתגלות שנייה.

שבתאי נאומברג: עוד שנה הסתגלות, מתחילים לעשות לך ועדות חקירה מפה עד הודעה חדשה.

דורון בן שלומי: אני ריכזתי את הנושא.

דורון בן שלומי: אני לא חקלאי.

דורון בן שלומי: יש עוד נושא שלא דיברו?

דורון בן שלומי: אני יכול להגיד משהו באופן כללי ובאופן עקרוני.

דורון בן שלומי: אני רוצה להצטרף לאורי.

דורון בן שלומי: אני גר בגרעין מיושב במושב שקף.

דורון בן שלומי: אנחנו נכון להיום שלוש שנים אחרי, לצערנו הרב, מתוך משרדי הממשלה ואפשר לראות את זה גם מהנושאים שמוצגים פה, יש כבר שלוש פניות שהן מופנות למנהלת.

דורון בן שלומי: אני חושב שיש איזה טעות בסיסית בתפיסה שהמנהלת במקום להיות השגריר שלנו, שכך היא הוקמה מנהלת לסיוע, מה זה סלע, סיוע למתיישבי עזה, הופכת להיות בעצם כיום המשרד שאנחנו הכי מתקשים לעבוד מולו.

דורון בן שלומי: הפוך גם נגיד, יש דברים שהמנהלת אמורה ליידע אותנו ולהיות השגריר שלנו מול המשרדים, אנחנו מצליחים להגיע עם המשרדים להבנות יותר טובות מאשר אנחנו מצליחים להגיע עם המנהלת שבעצם זה היה צריך להיות הפוך.

דורון בן שלומי: את החיוכים של המנהלת כנראה שלא יהיו.

דורון בן שלומי: אני ראיתי אותם גם בדיונים אצלנו שמתיישבים זוכים לגיחוכים מצד הפקידים.

דורון בן שלומי: זה דבר שהוא לא במקום.

דורון בן שלומי: אני מצר על ההרגשה הזאת שמנהלת סלע ואני לא אומר את זה אישית על אדם זה או אחר, אני חושב שיש פה איזה מגמה כללית שכנראה יוצרת דינמיקה.

דורון בן שלומי: אנחנו צריכים פה איזו גישה אחרת שתופסת את המתיישבים ככלל, כקבוצה שצריך דבר ראשון לראות איך אפשר להקל עליה ואיך אפשר לדון אותה לכף זכות.

דורון בן שלומי: יש ויכוחים.

דורון בן שלומי: אני לא נגד ויכוחים.

דורון בן שלומי: השאלה מאיזה מקום הם באים ומאיזה מקום הם יוצאים.

דורון בן שלומי: אם כמו שאנחנו שומעים פה בסיכומו של דבר עומד יהודי שהוא מרגיש כנאשם אז אם יש ויכוח ויש מה להגיד כנגד צריך לראות איך לעשות שאותו יהודי לא ירגיש ככה.

דורון בן שלומי: ואותו לקוח שלמענו מנהלת סלע הוקמה, איך הוא לא ירגיש ככה כשהוא במשא ומתן עם מנהלת סלע.

דורון בן שלומי: אם יש קהילה שנמרחת כמה שנים אז אפשר להאשים אותם עד מחר, אפשר להתווכח, ואפשר גם להיות צודקים, השאלה מה קורה בסוף.

דורון בן שלומי: השאלה כמה בסוף מזיז למישהו.

דורון בן שלומי: לצערנו הרב הדינמיקה של החיים עושה את שלה, נכון להיום במקום להיות סיוע למתיישבים אנחנו מרגישים שהמנהלת היום היא הגורם שבאופן הקבוצתי היא נתפסת הכי הרבה מהצד השני של המתרס.

סופה לנדבר: רבותיי, מנהלת סלע קמה או הקימו אותה כדי לעזור למתיישבים.

סופה לנדבר: ואני חושבת שכל זכות הקיום של מנהלת סלע זה החיים והגורל שלכם.

סופה לנדבר: ואני מבטיחה לכם, אני עד כה לא התערבתי, אמנם קיבלנו מכתבים ולא מכתב אחד, אבל אנחנו בדרך כלל כוועדת פניות ציבור, כאשר שמים את הנושא אנחנו מלווים אותו עד הסוף.

סופה לנדבר: ואני מבטיחה, יכול להיות שיש אנשים במשרדי הממשלה שאני קרצייה, אני מקבלת את זה כמחמאה.

סופה לנדבר: אני לא אעזוב אתכם ואני מבטיחה שוועדת פניות הציבור כל עוד אני יושבת ראש הוועדה, אנחנו מהיום מתחילים אתכם יחד את הצעדים הבאים.

סופה לנדבר: אני יודעת שחברי הכנסת שנמצאים היום כאן מלווים אתכם מהימים הראשונים ואני רוצה עכשיו להבין כמה דברים.

סופה לנדבר: אני רוצה ממנהלת סלע להבין את התשלום של דמי הסתגלות, מה שאתה העלית עכשיו.

סופה לנדבר: אני רוצה לקבל תשובה על תלמי יפה, על 21 משפחות שנמצאות שם ואני רוצה להבין מה זה פרוש שחוזה פג תוקפו.

סופה לנדבר: זה לא מזון.

סופה לנדבר: זה חוזה.

סופה לנדבר: החוזה על ידיכם כדי לעזור לאנשים למצוא פתרון.

סופה לנדבר: איזה מושג יש לחוזה, חוזה פג תוקפו.

סופה לנדבר: אני רוצה להבין מה שקורה בישוב ניצן עם מתחם ליברמן.

סופה לנדבר: אני רוצה להבין למה מאז שמבקר המדינה לפני שנתיים אמר שצריכים לפתור את הבירוקרטיה שעומדת בדרך של האנשים האלו, למה עד היום זה לא זז.

סופה לנדבר: אני רוצה להבין מה קורה עם החקלאות.

סופה לנדבר: בעיקר ביוב, טלפונים, בשטחים ופיתוח של תשתיות.

סופה לנדבר: בלי הנושאים האלו זה לא יתקדם.

סופה לנדבר: תתחילו עם הנושאים.

סופה לנדבר: מי שאחראי על הנושא, תתחילו עם תשלומי דמי הסתגלות.

דורון בן שלומי: כבוד היושב ראש אני רק רוצה להשלים את דבריי.

דורון בן שלומי: אני מנסה כל הזמן לצאת מפינה אישית.

דורון בן שלומי: יושבים פה אנשים שאני אישית נעזרתי בהם, תומר מוסקוביץ' עזר, אחרים נעזרים בהם.

דורון בן שלומי: אני יש לי אמירה אישית ברמה האישית אבל גם לצורך העניין פרוטוקולים.

דורון בן שלומי: אני הייתי בכמה ישיבות במנהלת סלע לגבי ישוב קבע מסוים שאותו אני מלווה ברמה האישית, אמציה, היינו בישיבות, גומרים ישיבה, לא מקבלים פרוטוקול.

סופה לנדבר: פרוטוקולים לפי דעתי צריכים לפרסם.

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: אלה לא סודות של מדינת ישראל אם יתחילו לפרסם.

סופה לנדבר: אני מבטיחה לך.

איתי אהרונסון: נדמה לי שאתם לא מדברים על אותו דבר.

איתי אהרונסון: מה שדורון מדבר עליו זה סיכומי ישיבות או תקציר של פרוטוקול של מה שהיה בישיבה.

איתי אהרונסון: נדמה לי שאת מדברת על פרוטוקולים של החלטות ודיונים של ועדות וזה לא אותו דבר.

דורון בן שלומי: אני רוצה להסביר גברתי היושב ראש.

דורון בן שלומי: אנחנו באים לישיבת משא ומתן בדרך לישוב הקבע עוברים משא ומתן עם המנהלת.

דורון בן שלומי: יושבים ישיבה עשרה אנשים לצורך העניין שכל אחד אומר משהו.

סופה לנדבר: אנחנו מדברים איתך על אותו דבר.

דורון בן שלומי: בישיבה הזו על פי הבנתי מגיעים לסיכום מסוים.

דורון בן שלומי: גומר את הישיבה.

דורון בן שלומי: עוברים חודשים אני לא מקבל לא סיכום ישיבה.

דורון בן שלומי: אני שולח למנהלת סיכום ישיבה מבחינתי איך היא היתה.

דורון בן שלומי: אני לא מקבל עליו תגובה.

דורון בן שלומי: אני מבין שאם לא קיבלתי עליו תגובה כתבתי נכון.

דורון בן שלומי: באים אחרי כמה חודשים אומרים לי זה לא הסיכום.

דורון בן שלומי: אני מוציא את הסיכום שלי.

דורון בן שלומי: אני אומר, חברים אני שלחתי לכם סיכום, תגיבו.

דורון בן שלומי: היה סיכום אחר.

דורון בן שלומי: תגידו מה כן הסיכום.

דורון בן שלומי: לא היה סיכום.

דורון בן שלומי: אין סיכומים אחרים.

דורון בן שלומי: אנחנו לא נמצאים בשוק פרטי.

דורון בן שלומי: אנחנו נמצאים מול מדינת ישראל.

דורון בן שלומי: אם היה סיכום אז היה סיכום.

אריה אלדד: העניין של הפרוטוקולים הוא באמת אלף בית של מנהל תקין.

אריה אלדד: ואנחנו שומעים את הטענות האלה כבר למעלה משנתיים בדיונים שונים בכנסת.

אריה אלדד: עכשיו אני מתקשה להאמין שמדובר רק בעצלות או ברשלנות של אנשים שלא כותבים אלא זה באמת סוג של התחמקות והחזרת כל משא ומתן שלושה צעדים אחורה אחרי שכבר הגיעו למשהו.

אריה אלדד: אני חושב שזה צריך להיות הנחייה גורפת כללית בכל משא ומתן בין גורמי ממשל לאזרחים, לגופים שבתום הפגישה יהיה סיכום פגישה גם אם זה לא תמלול מלא של מי אמר מה, מה הסיכום?

אריה אלדד: השורות התחתונות זה לכתוב חצי עמוד.

אריה אלדד: זו לא דרישה כבדה מדי למוסד שלטוני.

אריה אלדד: אני חושב שאי אפשר להתחמק מהדרישה הזאת.

דפנה סידס כהן: רק בעיה נוספת שעלתה ככה בחצי מילה אבל חשוב לחדד אותה.

דפנה סידס כהן: ראוי שהוועדה תדון ותסב את תשומת ליבה לשאלת הפיצוי של אותם אנשים שנערכו מולם הסכמי העתקה.

דפנה סידס כהן: הם כבר קיבלו את הפיצוי לכאורה על הבית אבל הבית שלהם עדיין לא נבנה.

דפנה סידס כהן: הפיצויים נתנו לדברי מנהלת סלע כבר לפני שנה וחצי ובשנה וחצי הזאת יש פער מאוד גדול של תשואות בנייה.

דפנה סידס כהן: הפיצויים שהם קיבלו דאז לא שווים שהיום שווה בנייה.

תומר מוסקוביץ': אני רוצה להתייחס לפי הנושאים.

תומר מוסקוביץ': אני אתייחס לנושא של דמי ההסתגלות ואחר כך החברים כל אחד יתייחס לפי תחום הטיפול שלו.

תומר מוסקוביץ': אני חייב להגיד מילה על דברי הפתיחה של יושבת הראש שהתחלקו לאיזושהי אמירה אובייקטיבית שאנחנו נתווכח איתה וגם לאיזו אמירה סובייקטיבית שמאוד הפריעה לי, כי לבוא ולהגיד שאנחנו אטומים לפני שאפילו היינו פה פעם אחת ואפילו דיברתם איתנו פעם אחת זו אמירה מעליבה שאני חייב למחות עליה בשם העובדים שלי.

סופה לנדבר: אנחנו חיים במדינתנו והאנשים האלה הם חלק של החברה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו לאותם אטומים לאותן בעיות שהם העלו.

סופה לנדבר: אני בעצמי לפני כמעט 30 שנה הייתי עולה חדשה.

סופה לנדבר: זו לא אותה סיטואציה.

סופה לנדבר: אותם שלחו והם סיכנו את החיים למען מדינת ישראל והם לקחו על עצמם מה שהם לקחו וכל אחד מהם לדעתי הוא גיבור שלקח על הכתפיים את הגורל של מדינת ישראל והיום מדינת ישראל עומדת מול האנשים האלה.

סופה לנדבר: אני העברתי את המשפחה שלי, אני יודעת מה אני עברתי.

סופה לנדבר: אני הגעתי לכאן עם תואר שני, בעלי רופא שיניים, עם ילדה קטנה, הכניסו אותנו ל-15 מטר בשפת הים בעיר אשדוד.

סופה לנדבר: אני יודעת מה אני עברתי.

סופה לנדבר: אז לא היתה לי שפה ואני קלינאית תקשורת.

סופה לנדבר: לא מצאתי מקום פרנסה.

סופה לנדבר: אני יודעת מה זה לעבור.

סופה לנדבר: אני מתארת לעצמי שאתה כן יודע מה פרוש הדבר לעבור.

סופה לנדבר: צמח מעבירים ממקום למקום הוא חולה.

סופה לנדבר: בן אדם שעקרו אותו מן הבית והיום המדינה, אחרי שלוש שנים, לא שנה ולא שנתיים, שלוש שנים, לדעתי שלוש שנים זה הרבה יותר מדי ממה שהמדינה היתה צריכה כדי למצוא פתרון.

תומר מוסקוביץ': אני לא מתווכח.

תומר מוסקוביץ': ההערה שלי גם צריכה להיאמר לפרוטוקול והיא נרשמה.

איתי אהרונסון: עוד מילה בפתח הדברים ואז תומר יענה לדברים שהוא יענה.

איתי אהרונסון: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר דורון שהתחושה שלפחות אצלו קיימת והוא מדווח עליה כתחושה שקיימת אצל אנשים נוספים שהמנהלה היום פחות משמשת כשגריר ויותר כגורם שמקבלים ממנו תשובות שליליות.

איתי אהרונסון: אני חייב להגיד לך דורון ואני אומר את זה גם לאנשים שמסתובבים עם התחושה הזאת.

איתי אהרונסון: מבחינתי אני מקבל את זה ממש כמו שאני מציב לילדים שלי גבולות ואני אומר להם, ילדים עד כאן, ואז הם אומרים, אבא אתה לא אוהב אותי יותר.

איתי אהרונסון: ככה אני מקבל את זה.

איתי אהרונסון: כי היום אתם עומדים במצב, אני מדבר במיוחד על הקבוצה הספציפית של מזרח לכיש או אולי עוד כמה קבוצות שכרגע עדיין המשא ומתן איתן לא הושלם, אתם עומדים במצב שהמנהלת באה ואומרת, רבותיי אלה הגבולות.

איתי אהרונסון: עד כאן זה מה שהמדינה מציעה.

איתי אהרונסון: עכשיו, אם ברגע שבאה מנהלת סלע ואומרת לכם כבנים של מדינת ישראל וכאנשים שהיא מחבקת אותם, חברים אלה הגבולות, התוצאה היא שהתחושה שמנהלת סלע הפכה להיות רשעית נוראית אני מקבל את זה כמו אבא.

איתי אהרונסון: אבל בעיני זה לא יותר מאשר שמה.

איתי אהרונסון: ואני מבקש מכם שתבינו שזו הצהרת גבולות שאפשר להמשיל אותה לאיך שהורה מתנהג לילד שלו.

איתי אהרונסון: זה בוודאי לא מתוך חוסר הערכה, חוסר חום, איזו התייחסות ככל שניתן להבין את המצוקות ואת מה שאנשים עוברים.

שומרון מרדכי: אתם נלחמים בנו בבג"ץ, נלחמים בנו בכל מקום ואתה מצפה שנגיד שזה היה גשר.

שומרון מרדכי: באמת יש גבול.

שומרון מרדכי: עד כאן.

תומר מוסקוביץ: עכשיו לעניין דמי ההסתגלות ואני שמח לפתוח דווקא בנושא הזה.

תומר מוסקוביץ: כי בניגוד לרושם שאולי היה יכול להיווצר פה, אם יש תחום שבו המדינה והמנהלה הלכו לפנים משורת הדין ואחרי זה לפנים לפנים משורת הדין זה התחום הזה ואני חייב לפרט בו.

תומר מוסקוביץ: החוק קבע מסלול של דמי הסתגלות לכל בן אדם לפי הגיל שלו והוותק שלו.

תומר מוסקוביץ: זה יכול לנוע מחודש אחד עד 12 חודשים.

תומר מוסקוביץ: זו הקביעה בחוק.

תומר מוסקוביץ: התנאי לזכות בתשלום הזה זה לא שהוא לא עובד.

תומר מוסקוביץ: גם בן אדם שפוטר מעבודתו בגוש ומיד מצא עבודה אחרת הוא מקבל את דמי ההסתגלות ולכן לא צריך לבדוק בכלל אם הוא עובד או לא עובד.

תומר מוסקוביץ: זו זכות שלו לקבל את הכסף הזה ובודקים רק את השכר שקיבל בגוש, זו בדיקה מאוד פשוטה.

תומר מוסקוביץ: הבן אדם מראה את התלושים ומקבל את התשלום.

תומר מוסקוביץ: במסגרת הדיונים שהיו לנו עם חבר הכנסת אריאל שנמצא פה ואביגדור יצחקי שכבר לא נמצא פה עלו הרבה נושאים.

תומר מוסקוביץ: בין היתר עלתה הטענה שאנשים שהפסיקו את עבודתם כתוצאה מההתנתקות, ודרך אגב הפסקה לא חייבת להיות מיד בפינוי, יכול להיות אפילו עד שנה אחרי הפינוי, לפעמים עסק המשיך לעבוד.

תומר מוסקוביץ: בן אדם אומר, אני ניסיתי בשיניים, החזקתי חודשיים, שלושה, בסוף זרקו אותי, אז מה?

תומר מוסקוביץ: אתה אומר לי שזה לא בגלל הפינוי.

תומר מוסקוביץ: אז התקופה היא שנה.

תומר מוסקוביץ: מי שהפסיק את עבודתו עד שנה אחרי הפינוי וזכאי לדמי ההסתגלות ולא מצליח להשתלב בכלל בשוק העבודה.

תומר מוסקוביץ: אנשים לא עבדו יום אחד.

תומר מוסקוביץ: לא מצליחים כלום.

תומר מוסקוביץ: חייבים להאריך להם.

תומר מוסקוביץ: היה על זה משא ומתן שבמסגרת כל המשא ומתן הממשלה הסכימה והממשלה אישרה את זה לתת עד כפל דמי הסתגלות.

תומר מוסקוביץ: כלומר מי שקיבל חודש דמי הסתגלות מקורי יכול להגיע לחודש.

תומר מוסקוביץ: מי שקיבל שנה דמי הסתגלות יכול לקבל עוד שנה.

תומר מוסקוביץ: התנאי היה וזה מוסכם וחתום, וכמו כל פשרה זה הפשרה.

תומר מוסקוביץ: רצו יותר, רצו פחות, הגיעו לפשרה והבנה.

תומר מוסקוביץ: התנאי שהוא לא עבד יום אחד בתקופה שבה הוא קיבל דמי הסתגלות או דמי אבטלה.

תומר מוסקוביץ: כלומר בניגוד לדמי ההסתגלות הראשונים שהוא זכאי להם גם אם הוא עבד מלא ולא הפסיד יום עבודה אחד, דמי ההסתגלות הנוספים שהיו לפנים משורת הדין ומעבר לחוק, התנאי היה שזה בן אדם שלא הצליח להשתלב בשוק העבודה.

תומר מוסקוביץ: לא עבד בכלל.

תומר מוסקוביץ: פה כבר נדרשת הוכחה קצת יותר גדולה כי להבדיל מלהוכיח עבודה שעבדת ואתה בא עם התלושים וזה פשוט מאוד, להוכיח על דרך השלילה זה יותר קשה.

תומר מוסקוביץ: התחילו הוועדות לעבוד ותיכף אני אתייחס לעבודה של הוועדות.

תומר מוסקוביץ: והיו מקרים שאנשים עבדו אבל עבדו תקופות נורא קצרות.

תומר מוסקוביץ: המקרה הראשון שהגיע אלי, אני יושב ראש הוועדה המיוחדת, זה התחיל מאישה שעבדה 3 ימים.

תומר מוסקוביץ: אז באמת היא קיבלה חצי שנה אבטלה.

תומר מוסקוביץ: היא קיבלה 6 או 8 חודשי הסתגלות.

תומר מוסקוביץ: היתה צריכה לא לעבוד כדי לקבל את דמי ההסתגלות הנוספים תקופה של 14 חודשים.

תומר מוסקוביץ: היא עבדה 3 ימים.

תומר מוסקוביץ: אמרנו, בואו נהיה הגיוניים, נהיה אנושיים, לא נהיה אטומים, אמרנו לא נשים את זה בוועדת הזכאות כי הכלל בכלל במנהלה שהוועדות עובדות לפי כללים קבועים ויש ועדה מיוחדת שדנה בכול החריגים.

תומר מוסקוביץ: אמרתי, תביאו אלינו לוועדה המיוחדת ונתנו.

תומר מוסקוביץ: זה התחיל והתפתח, והתפתח, עד שהיום גם אנשים שעבדו 3 חודשים בתקופה שלא היו אמורים לעבוד יום אחד מקבלים.

תומר מוסקוביץ: אם בא אליי בן אדם לוועדה המיוחדת ואני רואה שזה בן אדם שבאמת לא מצליח להשתלב בשוק העבודה.

תומר מוסקוביץ: אמנם במשך 3 או 4 חודשים אפילו הוא עבד.

תומר מוסקוביץ: אבל הוא עבד חלקית.

תומר מוסקוביץ: אנחנו נותנים.

תומר מוסקוביץ: אחר כך כבר הגענו למצב שבו אנשים מקבלים פנסיה.

תומר מוסקוביץ: בן אדם עבד במועצה.

תומר מוסקוביץ: קיבל פנסיה.

תומר מוסקוביץ: מה הוא רוצה ממני?

תומר מוסקוביץ: גם לו אנחנו נותנים.

תומר מוסקוביץ: אם יש פער גדול בין השכר שהוא עבד לבין הפנסיה שלו אני משלים לו את הפנסיה לדמי ההסתגלות.

תומר מוסקוביץ: אחרי זה עלתה עוד טענה.

תומר מוסקוביץ: היתה אצלנו גברת שהיא לא היה מגיע דמי הסתגלות לפי החוק.

תומר מוסקוביץ: למה?

תומר מוסקוביץ: כי היא לא החליפה מעביד.

תומר מוסקוביץ: היא עבדה אצל אותו מעביד מעשר שנים לפני הפינוי עד עשר שנים אחרי.

תומר מוסקוביץ: אבל שנכנסנו לעומק של הדברים והסתכלנו על זה לא באטימות אלא ברגישות ראינו שזה פורמלי לגמרי.

תומר מוסקוביץ: כי היא עבדה אצל מעביד שהוא קופת חולים.

תומר מוסקוביץ: היא עבדה בבית חולים בתור אחות חדר ניתוח עם משמרות, עם שבתות, כדי לשמור על הקביעות שלה כשהיא עברה למקום אחר מאות קילומטרים משם, היא נאלצה לעבוד ברבע משרה.

תומר מוסקוביץ: אז פורמלית בעצם כאילו היא לא החליפה את מקום העבודה ולא מגיע לה כלום.

תומר מוסקוביץ: אמרנו זה לא הגיוני.

תומר מוסקוביץ: בסופו של דבר היא נפגעה מאוד, ונתנו לה את דמי ההסתגלות, את הפער בין מה שהיא קיבלה לפני הפינוי לבין מה שהיא קיבלה אחרי הפינוי כאילו היא פוטרה.

תומר מוסקוביץ: אז באופן כללי אנחנו מאוד רגישים.

תומר מוסקוביץ: עכשיו מבחינת הסטטיסטיקה.

תומר מוסקוביץ: כי בסופו של דבר בכול מערכת שעובדת תמיד יהיה בן אדם שלא מרוצה.

תומר מוסקוביץ: הסטטיסטיקה אומרת שהוגשו לוועדת הזכאות 211 תביעות לדמי הסתגלות נוספים מעבר למה שמגיע לפי החוק.

תומר מוסקוביץ: 178 הוחלטו ,50% חיוביות, 50% שליליות.

תומר מוסקוביץ: מתוך 50% השליליות אוטומטית הם עוברים לוועדה המיוחדת ועוד פעם 50% כבר קיבלו.

תומר מוסקוביץ: בסופו של דבר אנחנו על 80% של אנשים שקיבלו.

תומר מוסקוביץ: עכשיו לגבי הבדיקה.

תומר מוסקוביץ: בסופו של דבר אף אחד מאיתנו לא רוצה לסמוך על תצהיר.

תומר מוסקוביץ: זה לא עובד ככה.

תומר מוסקוביץ: אף בן אדם לא יכול לקבל כסף בלי שהוא מוכיח הוכחה מינימלית ושוב הוא צריך להוכיח הוכחה דרך השלילה.

תומר מוסקוביץ: עכשיו באים ובודקים את דפי הבנק לא שלוש שנים אחורה, רק באותה תקופה שרק אם הוא לא עבד בה הוא זכאי.

תומר מוסקוביץ: כלומר בן אדם שקיבל חודשיים הסתגלות נותנים לו חודשיים.

תומר מוסקוביץ: בן אדם שקיבל שנה הסתגלות כמו המקרה הזה ועוד 6 או 7 חודשי אבטלה אז בודקים לו שנה וחצי כי זה אותה תקופה שכדי לקבל את דמי ההסתגלות הנוספים הוא לא צריך לעבוד.

תומר מוסקוביץ: או אם הוא עבד הוא לא זכאי.

תומר מוסקוביץ: זה לא עונש.

תומר מוסקוביץ: רק מי שלא הצליח למצוא עבודה באותה תקופה זכאי.

תומר מוסקוביץ: אז בודקים.

תומר מוסקוביץ: ואני באמת לא רוצה להיכנס פה לעניין אישי כי הבן אדם נמצא פה אבל בודקים תשלומים סדירים, עכשיו לא כל המעבידים שווים בהעברה בנקאית.

תומר מוסקוביץ: המדינה או מעבידים מסודרים אז רואים משכורת.

תומר מוסקוביץ: אבל יש מעבידים שמשלמים בצ'קים, ואם רואים אותו צ'ק שחוזר כל חודש בסכום קבוע פחות או יותר זה מעורר שאלות.

תומר מוסקוביץ: זה לא חקירת משטרה.

תומר מוסקוביץ: זה בירור סביר.

תומר מוסקוביץ: בהתחלה אנשים באו ואמרו, לפני שנה שהתחלנו להפעיל את הסיפור הזה אנשים העירו שאווירה מאוד לא נעימה.

תומר מוסקוביץ: ביקשנו מהיו"רים שתהיה אווירה יותר נעימה.

תומר מוסקוביץ: מנסים לעשות את זה ברוח טובה.

תומר מוסקוביץ: יכול מאוד להיות שבן אדם מתוך מאתיים ומשהו מקרים שהיו בוועדת זכאות ואחרי זה בוועדה המיוחדת, אנשים מסוימים יצאו לא מרוצים.

תומר מוסקוביץ: אני חושב שהחובה שלנו היא לא רק כלפי המפונים.

תומר מוסקוביץ: בסופו של דבר אנחנו יושבים על קופה ציבורית ובן אדם שחותם על צ'ק של המדינה,

סופה לנדבר: אבל זה כל כך קל לבדוק בלי לערב את האנשים.

תומר מוסקוביץ': קודם כל שזה שבן אדם עומד מול ועדה בצורה מכובדת ושואלים אותו על דפי בנק בצורה חסויה וזה לא יוצא לאף אחד זה הליך מינימלי שצריך לעבור.

תומר מוסקוביץ': גם לי אין עניין להתייחס למקרה אישי.

תומר מוסקוביץ': מה שכן רצינו לבדוק דרך הביטוח הלאומי.

תומר מוסקוביץ': הבעיה היא שהביטוח הלאומי, נתוני ההעסקה שלו מגיעים שנה וחצי אחרי, וגם הם מאוד לא מדויקים.

תומר מוסקוביץ': במקרה יושבת איתי בוועדה המיוחדת גברת הורן שהיתה היועצת המשפטית של הביטוח הלאומי.

תומר מוסקוביץ': היא אומרת זה מתקבל רק שנה וחצי אחרי, רק אז המחשב שלהם גומר לעבד את הנתונים.

תומר מוסקוביץ': זה גלובלי.

תומר מוסקוביץ': אם בן אדם עבד במקום מסוים הביטוח הלאומי יכול להגיד לי אחרי חודש המעסיק שלו כמה הוא שילם בתיק ניכויים אבל זה לא פר עובד ספציפי.

תומר מוסקוביץ': הוא אומר הוא שילם מיליון שקל ניכויים באותו חודש.

תומר מוסקוביץ': אם אני רוצה לדעת מי העובדים שעבורם זה שולם זה שנה וחצי.

תומר מוסקוביץ': אז היינו יכולים להגיד, שבו שנה וחצי בבית, ועוד שנה וחצי נדע מה קיבלתם.

תומר מוסקוביץ': זה ודאי לא מעשי.

תומר מוסקוביץ': לכן אנחנו נאלצים לעשות את הבדיקה הזאת.

תומר מוסקוביץ': בסופו של דבר יש פה ועדה שיש בה נציג ציבור שנבחר על ידי המפונים, עובד מדינה שכשיר להיות שופט שלום ונציג חשבות, ועוד נציג מנהלה שבודקים את העניין.

תומר מוסקוביץ': עכשיו יכול להיות מצב שבו הוועדה רוצה להתרשם מאמינות של בן אדם.

תומר מוסקוביץ': והיו מקרים.

תומר מוסקוביץ': חלילה לא המקרה שנמצא פה.

תומר מוסקוביץ': היו מקרים שאנשים אמרו שהם לא עבדו והם כן עבדו.

תומר מוסקוביץ': הרי בסופו של דבר גם באוכלוסיה הנהדרת, אני לא אומר זה בציניות, אוכלוסיה שבאמת היא הרבה מעל לממוצע מבחינת האיכות שלה של המפונים, יש כמה אנשים שלא תמיד אומרים את האמת.

תומר מוסקוביץ': אז צריך לבדוק.

תומר מוסקוביץ': אם הייתי בא ואומר לבן אדם תחתום ותקבל, הפיתוי שהייתי יוצר אצל אותם אנשים לחתום דבר שהוא לא אמיתי הוא גדול.

תומר מוסקוביץ': לכן כדי לסכם את הנושא של דמי ההסתגלות, מבחינת הפרוצדורה הלכנו פה לפנים משורת הדין ולפנים לפנים משורת הדין.

תומר מוסקוביץ': מבחינת הסטטיסטיקה היא סטטיסטיקה מאוד מחמיאה במובן הזה ש-50% מהתיקים כבר נגמרו בוועדת הזכאות חיובי, ו-50% מהשלילי בוועדה המיוחדת נתנו להם.

תומר מוסקוביץ': מבחינת הליך הבדיקה, הוא הליך הגיוני, מינימלי.

סופה לנדבר: שלוש שנים.

תומר מוסקוביץ': זה לא שלוש שנים.

תומר מוסקוביץ': בודקים לו רק לגבי אותה תקופה שבה אם הוא עבד הוא לא זכאי לדמי ההסתגלות.

תומר מוסקוביץ': זה משתנה מבן אדם לבן אדם.

תומר מוסקוביץ': זה יכול להיות גם חודש.

תומר מוסקוביץ': בן אדם שמעל גיל 50 יש לו זכות לדמי הסתגלות לשנה שלמה.

תומר מוסקוביץ': הוא מקבל 12 חודשים הסתגלות מהמדינה, עוד שישה חודשים דמי אבטלה, כלומר תקופת המבחן שלו לצורך העניין היא 18 חודשים.

תומר מוסקוביץ': בתקופה הזאת אם הוא עבד אפילו יום אחד לפי הסיכום שהוא חתום עליו לא מגיע לו.

תומר מוסקוביץ': אז כדי לבדוק את זה וכדי לראות אם מגיע לו או שצריך להעביר אותו לוועדה המיוחדת יש הליך של בדיקה.

תומר מוסקוביץ': זה לא הליך מבזה, זה לא הליך משפיל, אנחנו לא שואלים אנשים בפוליגרף.

תומר מוסקוביץ': שואלים אותו במקרה שיש הכנסה שהיא הכנסה סדורה שנראית כמו הכנסה קבועה שואלים.

תומר מוסקוביץ': אז יש אנשים שאומרים, זה גמ"ח שקיבלתי.

תומר מוסקוביץ': אז מבקשים שיראה לי איזה מכתב מהגמ"ח ומקבלים את זה.

דורון בן שלומי: במדינת ישראל מי שזכאי לדמי אבטלה, לא קשור עכשיו לאנשי גוש קטיף, מי שבא עכשיו לקבל דמי אבטלה מביטוח לאומי.

דורון בן שלומי: עבד מה שעבד, הוא עכשיו לא עובד.

דורון בן שלומי: הוא לא צריך להביא את כול אותם דברים.

תומר מוסקוביץ': אתה יודע מה הוא צריך לעשות, הוא צריך לבוא כל שבוע ולחתום שהוא לא עבד.

תומר מוסקוביץ': אתה יודע את זה?

תומר מוסקוביץ': כדי לקבל דמי הסתגלות במשך 12 חודשים אני נדרש לבוא כל שבוע, לנסוע מהקראווילה, לבוא כל שבוע לעמוד מול פקיד, שואל אותי אם יש לי עבודה או אין לי עבודה ואני צריך לחתום ולהצהיר שאין לי עבודה.

תומר מוסקוביץ': איזו אטימות זאת.

תומר מוסקוביץ': וזה באמת היתה אטימות.

תומר מוסקוביץ': כל מה שאנחנו מבקשים זה שהתקופה הזאת הסתיימה לבוא ולראות את ההכנסות שלו.

תומר מוסקוביץ': תראו רבותיי, בסופו של דבר האחריות היא עלינו.

תומר מוסקוביץ': אנחנו השלוחים שלכם לא רק לעזור להם אלא גם לקיים בקרה מינימלית על הקופה הציבורית.

תומר מוסקוביץ': כשהגענו לבקרה הזאת הגענו אליה בסיכום עם חברי הכנסת, אני לא חושב שמישהו יכול היום לבוא ולהגיד לי, אל תבדוק.

תומר מוסקוביץ': מי שיגיד לי אל תבדוק אני אגיד לו שאם אני אעשה את זה אני אחטא לתפקיד שלי.

אור אוריאל: מה שאמר לך מר נאומברג תבקש תצהיר בגדר כולם נאמנים עד שנמצא אחרת ותיקח לך מדגם אקראי ככל שאתה רוצה.

אור אוריאל: הוא אמר 3%, קח 10% קח חוקר תבדוק אותם.

תומר מוסקוביץ: חוקר?

תומר מוסקוביץ: אני לא לוקח חוקר פרטי.

אור אוריאל: אל תיקח חוקר פרטי.

אור אוריאל: אתה תבדוק 10% בדרך שאתה רוצה.

אור אוריאל: אתה לא צריך להעמיד את כולם ולבדוק אותם.

אור אוריאל: אם אתה מהימן על הקופה ואנחנו יכולים להגיד לך משהו אז בקשתנו שתקיים מדגם.

תומר מוסקוביץ: אני לא חושב שאנחנו מחמירים בסופו של דבר.

תומר מוסקוביץ: בהתחלה שהעסק הזה התחיל מתוך מאתיים אני קיבלתי שלושים.

סופה לנדבר: אצלי תמיד אמרו אם מישהו מתלונן הוא תמיד צודק.

סופה לנדבר: אתה צריך להקשיב.

סופה לנדבר: האנשים האלה עברו איזושהי טראומה קשה מאוד במדינת ישראל.

תומר מוסקוביץ: אם הנחת העבודה שיוצאת מהבית הזה שכל אמירה של מפונה היא תמיד צודקת אני לא מוכן לקבל אותה.

תומר מוסקוביץ: תמיד צריך להקשיב לו.

סופה לנדבר: אני חושבת ששלוש שנים אחורה זה ביזיון.

סופה לנדבר: אני חושבת שאתם צריכים להקל על אנשים.

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: אם בן אדם חותם על תצהיר אתם חייבים להאמין לו.

סופה לנדבר: אם חלילה וחס מצאתם מישהו, תפסתם מישהו שישלם ויחזיר עם ריבית דריבית, אתה בעצמך אמרת שמצאת ש-80% הם זכאים.

סופה לנדבר: אז למה בגלל שיש שקרן אחד צריכים לסבול אנשים.

תומר מוסקוביץ: זה לא כזה סבל.

תומר מוסקוביץ: לבוא לוועדה מכובדת, לשבת שעה.

תומר מוסקוביץ: זה לא סבל.

סופה לנדבר: אני לא זוכרת מה היה בחשבון שלי לפני שנה.

תומר מוסקוביץ: לא בודקים כל צ'ק, בודקים על הכנסות סדירות.

תומר מוסקוביץ: השאלות ששואלים אותם זה רק על הכנסות סדירות.

סופה לנדבר: אני רוצה שתבדקו איך אתם מקילים על אנשים.

תומר מוסקוביץ: אנחנו נבדוק.

סופה לנדבר: אז אתם תבדקו ותענו בבקשה לוועדה.

דודו מיכאלי: אני ממושב גדיד לשעבר, חקלאי היום באזור זיקים.

דודו מיכאלי: עד היום, לא אני ולא ההורים שלי, גם ההורים שלי ממושב גדיד, לא קיבלנו דמי הסתגלות.

דודו מיכאלי: אין פה אחד מהמנהלת שלא יודע שהבאנו את כל הטפסים, את כל הניירות, התביעה נגמרה לפני מספר חודשים.

דודו מיכאלי: עד היום, שלוש שנים אחרי, זה לא מישהו שישן, אני בקשר עם המנהלת.

דודו מיכאלי: שקל אחד לא קיבלתי כדמי הסתגלות.

סופה לנדבר: למה?

תומר מוסקוביץ: זה דמי הסתגלות לבעלי עסקים, זה משהו אחר לגמרי.

תומר מוסקוביץ: זה לא קשור לעניין הזה בכלל.

תומר מוסקוביץ: דמי הסתגלות שדיברנו קודם זה דמי הסתגלות לשכירים.

תומר מוסקוביץ: דודו מיכאלי הוא עצמאי.

תומר מוסקוביץ: עצמאים יש להם הליך אחר לגמרי.

תומר מוסקוביץ: זה סיפור מאוד מורכב של מס רכוש שהתעכב המון זמן.

תומר מוסקוביץ: בכל מקרה זה לא סכומי הפיצויים, זה דברים קטנים.

תומר מוסקוביץ: אבל אני חייב להגיד משהו על החקלאות ברשותכם.

תומר מוסקוביץ: אנחנו בחקלאות כבר ישבנו בוועדת הכספים שבוע שעבר וכבר סיכמנו שבמהלך הפגרה יהיה משא ומתן כולל על כל הדברים האלה.

תומר מוסקוביץ: גם הוצאות של תשתיות.

תומר מוסקוביץ: אני מבין את זה שיש פנייה אבל הפנייה כבר טופלה.

תומר מוסקוביץ: זאת אומרת כבר היתה הצעת חוק של חבר הכנסת אלקין.

תומר מוסקוביץ: כבר אמרנו את מה שאמרנו.

תומר מוסקוביץ: כבר סיכמנו שנדון על זה במהלך הפגרה.

תומר מוסקוביץ: כל הנושאים האלה של ביוב, טלפונים, ידונו.

אורי אוריאל: לא.

אורי אוריאל: לא.

אורי אוריאל: אני לא הבנתי את זה ככה.

אורי אוריאל: יכול להיות שיש אי הבנה.

אורי אוריאל: אני רוצה שתסביר לי.

אורי אוריאל: הישיבה בוועדת כספים היא על מה שקרוי חוק אלקין שהוא פיצויים לחקלאים.

אורי אוריאל: פה יש שאלות אם אני הבנתי נכון, או נושאים שהם בגדר התשתיות לאזורי חקלאות ולדברים האלה.

אורי אוריאל: זה לא שייך.

תומר מוסקוביץ: זה בפרוש שייך כי אני רוצה לכרוך את זה.

תומר מוסקוביץ: כל הסיכום של התשתיות של החקלאים זה לא בחוק, זה בהחלטת ממשלה מ-2005 .

תומר מוסקוביץ: בפרוש אנחנו מתכוונים במשא ומתן, אמרתי את זה לחבר הכנסת אלקין, בין היתר הדברים שאנחנו רוצים לבדוק זה את האפשרות ללכת מעבר, גם נושא התשתיות של חקלאים שחזרו.

דודו מיכאלי: האם זה נושא למשא ומתן לדיון לחבר אותי לטלפון בזיקים?

דודו מיכאלי: האם זה נושא למשא ולמתן לחבר אותי, שלוש שנים, שלוש שנים אנחנו בריצות.

דודו מיכאלי: חצי שנה לאחר הפינוי שהגשתי בקשה לקבלת שטח אני וההורים שלי, ואנחנו גרים באזור ניצן, נאמר לנו במפורש על ידי מנהלת סלע, יושב כאן בחור בשם אוריאל אבני שיגיד את הדברים כמו שהם, שהמקום היחיד שאני יכול לקבל שטח זה באזור זיקים.

דודו מיכאלי: והיות ויש עורך דין אחד שטיפל בשטחים באזור זיקים ממנהלת סלע, אתה חייב לעבור דרך אותו עורך דין.

דודו מיכאלי: שאלתי, מה זאת אומרת, יש לי עורך דין.

דודו מיכאלי: לא מספיק.

דודו מיכאלי: לא לקחתי עורך דין בחיים שלי.

דודו מיכאלי: עכשיו יש לנו סוללה של עורכי דין.

דודו מיכאלי: אני צריך ללכת לעוד עורך דין.

דודו מיכאלי: אמרו לי, כן, אין מה לעשות.

דודו מיכאלי: אתה רוצה?

דודו מיכאלי: חצי שנה אני נלחם כדי לדלג על השלב הזה.

דודו מיכאלי: ישיבה אצל העורך דין שלי הורביץ עם ראש מנהלת סלע יונתן בשיא.

דודו מיכאלי: דודו אתה רוצה להתקדם או שאתה רוצה לעמוד במקום?

דודו מיכאלי: אמרתי, אני רוצה להתקדם.

דודו מיכאלי: אין ברירה, אתה חייב לעבוד עם עוד עורך דין.

דודו מיכאלי: דודו אנחנו נגיע לוועדה מיוחדת.

דודו מיכאלי: אתה תקבל את זה, לא תקבל את זה.

דודו מיכאלי: הלכתי לעורך דין השני, הצלחתי לשלם 8000 דולר כדי לקבל שטח באזור זיקים.

דודו מיכאלי: לא הייתי שותף לשום משא ומתן בקשר לשטח באזור זיקים.

דודו מיכאלי: לא הייתי שותף לשום נושא של תשתיות.

דודו מיכאלי: התחלתי להקים את החממות.

דודו מיכאלי: הסתבר לי היום, בדיעבד, שנתיים אחרי, שאני לא יכול לקבל חיבור לביוב.

דודו מיכאלי: כתבתי מכתב לתומר.

דודו מיכאלי: נאמר לי על ידי תומר גם בנושא תקשורת, שתבינו, עסק חקלאי מגלגל היום קרוב ל-2 מיליון דולר, מעסיק 15 ישראלים, מייצא 90% מהתוצרת לאירופה, כל התוצרת אורגני.

דודו מיכאלי: רק אני.

דודו מיכאלי: אני לא מדבר על כל החקלאים שנמצאים מסביב.

דודו מיכאלי: היום עובדים קרוב ל-40 ישראלים סביב הפרויקט החקלאי.

דודו מיכאלי: אמרתי לתומר לפני מספר ימים, לא מפוני גוש קטיף, לא מפוני גוש קטיף.

דודו מיכאלי: תחזירו מאה חקלאים פעילים לפעילות.

דודו מיכאלי: עזבו את מפוני גוש קטיף.

דודו מיכאלי: שווה לכם לחבר אותם לתשתיות או לא, שיעבדו מאה, מאתיים ישראלים מאזור אשקלון, שווה לכם או לא? אבסורד.

דודו מיכאלי: שלוש שנים אין קו בזק.

דודו מיכאלי: תבינו אני כל היום בריצות.

סופה לנדבר: זאת אומרת כל אחד צריך לדאוג לעצמו.

דודו מיכאלי: אני צריך לשלם 200 אלף שקל כדי להתחבר לקו בזק.

דודו מיכאלי: לא, זה נמצא בחוזה.

דודו מיכאלי: אמרתי, איזה חוזה?

דודו מיכאלי: החוזה שנחתם עם העורך דין ששילמת לו 8000 דולר.

דודו מיכאלי: עכשיו לך תיכנס לחוזה הזה.

דודו מיכאלי: אמרתי, החוזה הזה אני חתום?

דודו מיכאלי: כן.

דודו מיכאלי: אתה חתום שהעורך דין הזה מייפה אותך.

דודו מיכאלי: אתה כבר הופך להיות לא חקלאי.

דודו מיכאלי: זה טירוף.

דודו מיכאלי: זה לא נורמלי.

דודו מיכאלי: זה לא נתפס בכלל.

דודו מיכאלי: אומר תומר נתנו את הכסף ארבעה וחצי מיליון שקל לנושא של תשתיות שיעשו ביוב.

דודו מיכאלי: אמרתי, בסדר אבל מה עם החיבור?

דודו מיכאלי: חיבור לתשתית עולה 15 אלף שקל.

דודו מיכאלי: על זה אתה מתווכח?

דודו מיכאלי: מה זאת אומרת.

דודו מיכאלי: 15 אלף שקל למשק.

דודו מיכאלי: אני ואבא שלי, 30 אלף שקל.

דודו מיכאלי: שלושים חקלאים שקיבלו שטחים באזור 450 אלף שקל.

דודו מיכאלי: בזק 200 אלף שקל.

דודו מיכאלי: מאיפה בדיוק?

דודו מיכאלי: מהעודף שיש לנו?

תומר מוסקוביץ: זה בדיוק הנושא מה שאמרתי לפני כן.

תומר מוסקוביץ: בעצם השאלה היא האם הפיצוי מספיק או לא מספיק.

תומר מוסקוביץ: זה בדיוק הנושא שאנחנו מדברים עליו.

תומר מוסקוביץ: הנושא הזה של הביוב הוא נושא ידוע שבעצם קשור לעלות הקמת העסק מחדש.

תומר מוסקוביץ: יש טענה של החקלאים, הם מדברים על ביוב.

תומר מוסקוביץ: יש עוד טענות לגבי ייקור החממות.

תומר מוסקוביץ: יש עוד טענות שהן טענות רציניות וצריך לבדוק אותן.

תומר מוסקוביץ: אנחנו השתדלנו לעשות עבודה טובה.

תומר מוסקוביץ: זה לא משהו שאפשר לסגור אותו פה בכמה משפטי רקע.

תומר מוסקוביץ: זה נושא מאוד מאוד כבד.

תומר מוסקוביץ: אין שום סיכוי שאני אצליח בדקות ספורות להכניס את האנשים לנושא.

סופה לנדבר: אני אלווה כל משפחה מפני שנמאס לי.

סופה לנדבר: רבותיי זה לא יכול להיות שמדינה כל כך מוצלחת לא מסוגלת להילחם עם הדבר הזה.

סופה לנדבר: אנשים צריכים לחזור לחיים.

תומר מוסקוביץ: בכל מקרה לגבי החקלאות הנושא של העלויות של בנית המשק מחדש שזה כולל ביוב, זה כולל טלפונים, יש הוצאות רבות נוספות שלא נאמרו.

תומר מוסקוביץ: יש ניקוזים, יש ברזלים.

תומר מוסקוביץ: יש מיליון דברים.

תומר מוסקוביץ: זה נושא נורא נורא מורכב.

תומר מוסקוביץ: מצד שני גם היה פיצוי.

תומר מוסקוביץ: יש שאלה של התאמה האם הפיצוי מתאים או לא מתאים.

תומר מוסקוביץ: נושא מאוד מורכב.

תומר מוסקוביץ: אין שום סיכוי שאנחנו נצליח להיכנס אליו עכשיו פה.

סופה לנדבר: שלוש שנים לא הצלחתם להיכנס לנושא?

סופה לנדבר: אתם כל בוקר קמים, הולכים לעבודה למנהלת סלע, חוזרים, אתם מביאים הביתה פרנסה.

תומר מוסקוביץ: אני ממש לא רוצה להפוך את זה לעניין אישי.

סופה לנדבר: זה לא עניין אישי.

סופה לנדבר: זה עניין של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: זה לא יכול להימשך כך.

תומר מוסקוביץ: חתמנו על ההסכם הזה.

תומר מוסקוביץ: עכשיו יש טענה שההסכם הזה לא מספיק טוב.

תומר מוסקוביץ: אנחנו מוכנים לדבר.

תומר מוסקוביץ: מה היית יכולה גברתי לחשוב שאת יכולה להוציא מהישיבה הזאת יותר מהנכונות שלנו לנהל איתם משא ומתן.

תומר מוסקוביץ: אז אני אומר אנחנו ננהל איתם משא ומתן.

תומר מוסקוביץ: הרי אני לא אתן לך את התוצאות של המשא ומתן פה עם כל הכבוד.

סופה לנדבר: אתה עושה טובה?

תומר מוסקוביץ: לא עושה טובה.

תומר מוסקוביץ: אנחנו מוכנים לעשות את זה.

תומר מוסקוביץ: אם הדיון הזה הוא עניין של סיסמאות יש לי גם כמה לתרום לרפרטואר.

תומר מוסקוביץ: זה דיון רציני שצריך לכבד אותו ואנחנו מסכימים שצריך לדבר איתם על הדבר הזה.

תומר מוסקוביץ: לא רק על הביוב, על מיליון דברים אחרים.

תומר מוסקוביץ: יש אגרות ביוב ויש מת"שים ויש מיליון הוצאות נוספות ומכסות עובדים זרים והכול.

תומר מוסקוביץ: אם אנחנו נעשה את זה פה נשב פה עשרים שעות.

תומר מוסקוביץ: אנחנו צריכים לשבת איתם.

תומר מוסקוביץ: סיכמנו שנקים צוות שישב איתם על הדבר הזה.

תומר מוסקוביץ: גברתי היושב ראש אם רוצים לגרור אותי למשא ומתן אני אגיד לך בדיוק מה שיהיה במשא ומתן.

תומר מוסקוביץ: לפתוח הסכמים חתומים כמו שגברתי אמרה להסכם אין פג תוקף, זה לא מזון, יש הסכם.

תומר מוסקוביץ: כל מה שהיינו צריכים לתת לפי ההסכם נתנו.

תומר מוסקוביץ: טלפון לא כתוב בהסכם, ביוב לא כתוב בהסכם.

תומר מוסקוביץ: ולמרות שזה לא כתוב נתנו את רוב הביוב חוץ מאגרת החיבור.

תומר מוסקוביץ: אז אם לא רוצים לנהל איתי משא ומתן על מה שחתמו על הסכמים אז לא יהיה ביוב ולא יהיו טלפונים.

תומר מוסקוביץ: יש הסכם חתום עם העורך דין שלו.

תומר מוסקוביץ: אם הרגישות שלי מחייבת אותי גם לא לפתוח הסכמים חתומים.

סופה לנדבר: תומר, אבל אתה בדיוק יודע שבלי תשתיות לא יכול להיות.

תומר מוסקוביץ: אני מוכן לזה.

תומר מוסקוביץ: אני מוכן לפתוח את המשא ומתן.

תומר מוסקוביץ: אני מוכן לפתוח הסכם חתום.

תומר מוסקוביץ: עכשיו כבר אומרים לי לא.

תומר מוסקוביץ: אתה לא רק תפתח הסכם חתום אתה גם מראש תתחייב שאתה תיתן לי מה שלא התחייבת לתת לי בהסכם.

תומר מוסקוביץ: אני לא מוכן לתת את זה.

תומר מוסקוביץ: אנחנו ננהל משא ומתן.

תומר מוסקוביץ: אנשים קיבלו פיצויים.

תומר מוסקוביץ: צריך לראות אם זה מספיק או לא מספיק.

תומר מוסקוביץ: ואני לא חושב שכל מי שבא לפה וצועק לי אזרחות צריך לקבל את מה שהוא דורש.

סופה לנדבר: מי ניסח את ההסכם בלי תשתיות?

תומר מוסקוביץ: עורך דין.

תומר מוסקוביץ: יש תשתיות גברתי.

תומר מוסקוביץ: יש גידור, יש ישור שטח, יש מים, יש חשמל.

דפנה סידס כהן: יש תשתיות שאין אותם בהסכם, ביוב, טלפון.

דפנה סידס כהן: איך מלכתחילה עשיתם הסכם שלא כלולים בו תשתיות מינימליות.

אורי אוריאל: הקטע האחרון בעיני הוא הדוגמה "הכי טובה" אבל הכי קשה למה שמתרחש בין המדינה לבין האזרחים שלה.

אורי אוריאל: אני לא ידעתי שעד היום אין טלפון שם.

אורי אוריאל: הייתי ארבע פעמים שם.

אורי אוריאל: יצאתי מדעתי.

אורי אוריאל: אף אחד לא מבין איך אין טלפון.

אורי אוריאל: ואם עכשיו זה נושא למשא ומתן בגלל חוק אלקין ומנכ"ל משרד ראש הממשלה מבטל החלטה שהיתה מקובלת עליו ועל כולם לעזור בתעסוקתית.

אורי אוריאל: לעזור בתעסוקה.

אורי אוריאל: בקיצור הולך איזה מין סגנון הענשה והתלייה אחרי שלוש שנים.

אורי אוריאל: לא אחרי שלושה ימים.

אורי אוריאל: ומי שאחראי לזה זה המתיישבים שלא הבינו על מה החתימו אותם במהומה ובמבולקה ובטראומה שהם נמצאים.

אורי אוריאל: אתם יודעים מה?

אורי אוריאל: אני מסכים אתכם.

אורי אוריאל: אתם צודקים.

אורי אוריאל: תמשיכו בדרך הזאת.

אורי אוריאל: זה יהיה ככה.

אורי אוריאל: אני לא יכול כנראה לשכנע.

אורי אוריאל: לשמוע עכשיו זה תקלה שלי, אולי זה תקלה אצל דודו, אבל זו תקלה אצלי בעיקר, שאין לאדם שמייצא 90%, שהוא עובד, סתם עסק, איזה עסק עובד היום בלי טלפון?

אורי אוריאל: תגידו לי יש נייד.

אורי אוריאל: ומה עם הפקס ומה עם המייל?

אורי אוריאל: קשה לי להגיד לך.

אורי אוריאל: לו אני במקומכם מה השאלה.

אורי אוריאל: צריך ללכת לבזק, לדפוק למישהו על הראש.

אורי אוריאל: שיהיה טלפון, אלוהים, על זה צריך להתווכח היום?

אורי אוריאל: הרי זה לא עסק אחד.

אורי אוריאל: נניח שיושב אדם אחד, בחר לו חור.

אורי אוריאל: למה?

אורי אוריאל: כי הוא החליט ששם הוא יהיה דווקא בניגוד לדעתכם.

אורי אוריאל: אבל יושבים שמה כמה חקלאים והם בסיכום אתכם.

אורי אוריאל: עכשיו יתחיל הסיפור מי המליץ למי בדיוק על הקרקע הזאת.

אורי אוריאל: די תצאו מזה.

אורי אוריאל: בקשה קטנה.

אורי אוריאל: תצאו מזה.

אורי אוריאל: תסדרו טלפון.

אורי אוריאל: בקשה אישית אם מותר.

אורי אוריאל: זה לא נהוג.

אורי אוריאל: כל אחד מבקש פה משהו.

אורי אוריאל: תסדרו טלפון כזה שמחזיקים ביד ואומרים הלו.

אורי אוריאל: מה אתם מתווכחים על זה?

אורי אוריאל: למה אתם הופכים את זה לעניין?

אורי אוריאל: אני לא מבין.

אורי אוריאל: ואני משתדל להבין אתכם.

אורי אוריאל: אני משתדל תמיד להיכנס לנעליכם כדי לראות איפה הבעיה כדי לנסות לפתור אותה.

אורי אוריאל: אז זה שאתם צודקים אתם גם צודקים.

אורי אוריאל: אני לא אמרתי לכם מעולם שכל אחד צודק וכל אחד צריך לקבל את כל מה שהוא רוצה.

אורי אוריאל: לא אמרו לכם את זה.

אורי אוריאל: למה אתם מתייחסים ככה בכלל?

אורי אוריאל: שעונים תשובה כזאת זה נשמע כאילו מישהו אמר כל דבר מגיע להם.

אורי אוריאל: לא כל דבר מגיע.

אורי אוריאל: זה מוסכם.

סופה לנדבר: תוכיח לנו שאתם לא בירוקרטים.

סופה לנדבר: אתה אמרת שאתה נגד הביטוי שלי "אטימות" אז אני אומרת תוכיח שאין אטימות.

תומר מוסקוביץ: את יודעת מה אנחנו בירוקרטים.

תומר מוסקוביץ: אנחנו נמשיך להיות בירוקרטים הגונים אבל אנחנו בפרוש לא מתחייבים להיות בירוקרטים שאנשים לא מרוצים מכל מה שהם עושים.

תומר מוסקוביץ: דרך אגב יש גם מנגנונים.

סופה לנדבר: לי זה נראה מכעיס מאוד.

סופה לנדבר: מי זה הלא חכם, אני לא אגיד אחרת, שהכין את החוזה בזמן שאין תשתיות.

סופה לנדבר: איך אפשר בלי טלפון ובלי ביוב?

סופה לנדבר: תסביר לי.

סופה לנדבר: אני לא יודעת.

סופה לנדבר: באיזו מאה אנחנו חיים?

סופה לנדבר: איך זה אפשרי?

תומר מוסקוביץ: גברתי את לא רוצה שאני אסביר לך כי ההסבר ייקח זמן וזה מורכב.

תומר מוסקוביץ: אמרתי לך נושא החקלאים זה נושא נורא מורכב.

תומר מוסקוביץ: אם גברתי תיקבע דיון לנושא נבוא.

סופה לנדבר: אני מאמינה שיהיו כמה דיונים.

סופה לנדבר: מהיום אנחנו מתחילים כל שבוע להעלות כל נושא של תשלום דמי הסתגלות, ושל אילי סיני, ושל פרוטוקולים, ושכנות ליברמן.

תומר מוסקוביץ: אני מקווה שלפחות בכנסת יהיה פורום אחד שבאמת יהיה אפשר להגיע לסיכומים.

סופה לנדבר: מי יענה לי על העניין של הפרוטוקולים?

איתי אהרונסון: אני אענה פה ליתר הדברים.

איתי אהרונסון: רק אם אפשר לאורי מילה אחת.

איתי אהרונסון: התגובה שהיתה מצידנו בנושא הזה של הטלפון לא באה בשביל לבוא ולומר אנחנו לא נעזור בעניין הטלפון.

איתי אהרונסון: אתה מלווה אותנו, אתה יודע את זה, שבכל בעיה כזאת אנחנו נכנסים לעובי הקורה.

איתי אהרונסון: טלפון מן הסתם זה חברת בזק, זה לא מנהלת סלע וגם לא ממשלת ישראל.

איתי אהרונסון: אני לא מכיר את המקרה הספציפי של דודו של הטלפון.

איתי אהרונסון: אבל המקום שממנו באה התגובה זה לא היה מתוך זה שמנהלת סלע מתנערת מאחריות ושולחת את האנשים להסתדר לבד.

אורי אוריאל: אני אגיד לך מה שאלתי רק.

אורי אוריאל: אני הבנתי מתומר ואולי עוד פעם לא הבנתי, אבל הוא הסביר את עצמו, שהוא רואה בזה חלק ממשא ומתן לא טלפון כטלפון אלא את התשתיות וגם את הטלפון.

אורי אוריאל: קיים משא ומתן לפי חוק אלקין.

אורי אוריאל: נשגב מבינתי.

איתי אהרונסון: לשם בדיוק אני רוצה לכוון.

איתי אהרונסון: אם עניין הטלפון עלה פה בוועדה בתור דוגמה לאיזו בעיה ספציפית של דודו אני לא חושב שזה עלה כך.

איתי אהרונסון: אם זה עלה כסימפטום לזה שאנחנו לא עוזרים אז זה לא נכון.

איתי אהרונסון: אנחנו עוזרים.

איתי אהרונסון: אם זה עלה כסימפטום שהפיצויים לא מספיקים אז בא תומר ואומר רבותיי בעניין הזה יש דיון שלם.

אורי אוריאל: אתה שואל, אני עונה במשפט אחד ברשות היושבת ראש.

אורי אוריאל: אני לא מעלה את זה כבעיה פרטית כי אנחנו לא עוסקים בדברים פרטיים בוועדה.

אורי אוריאל: זה עלה כסימפטום ואתה יכול לומר ואתה אומר אנחנו עוזרים, ואני יכול להעיד על זה שבכל מיני עניינים כולל לפנים משורת הדין אבל אחרי שלוש שנים אי אפשר להגיד אנחנו עוזרים.

אורי אוריאל: זאת אומרת אחרי שלוש שנים אנחנו נעזור, כלומר זה בלשון עתיד.

אורי אוריאל: נפתור את זה אבל מתי.

אורי אוריאל: אם היה בא מישהו, אומר, הבנו, תוך חודש ניתן לכם תשובה.

אורי אוריאל: תשובה דרך אגב יכולה להיות שלילית.

אורי אוריאל: לא הצלחנו.

אורי אוריאל: אבל אין לוח זמנים מחייב.

אורי אוריאל: אחרי שלוש שנים בן אדם מייצר 90% .

אורי אוריאל: הוא לא לבד שם.

אורי אוריאל: הוא לא הלך למקום לבד, רחוק, מסובך.

אורי אוריאל: תגידו לנו, דרך אגב אתם יכולים גם להעביד אותנו.

אורי אוריאל: אמרו לנו שיש בעיה באשקלון, אזור תעשייה דרומי, הלך אבו וילן, שבר את הראש, הביא את הטלפון, בלי עלות לא שלכם ולא של עלות ישירה.

אורי אוריאל: שזה הופך להיות עסק עם אלקין אני אומר לכם אני מתקומם.

דודו מיכאלי: אתה יודע מה?

דודו מיכאלי: קח את הנושא שדיברנו עליו, חשמל.

דודו מיכאלי: בהסכם כתוב חשמל, אלא מה?

דודו מיכאלי: אמרתם רק בבית אריזה.

דודו מיכאלי: ריבונו של עולם.

דודו מיכאלי: שלחתי מכתב.

דודו מיכאלי: מסרבים לבטח אותי בגלל שנכנסנו לאזור שהוא עם קרה.

דודו מיכאלי: איך אתה רוצה שאני אחמם את החממות?

דודו מיכאלי: חיבור לחשמל בחממות אני צריך 3 פעמים 300 כדי להעביר מבית אריזה לחממות.

דודו מיכאלי: אני צריך עלות של 175 אלף שקל כבלים.

דודו מיכאלי: ואם יקרה משהו זה פלילי.

דודו מיכאלי: אסור לי בכלל לעשות דבר כזה.

דודו מיכאלי: איך אתה רוצה שאני אשים חיבור חשמל בחממות?

דודו מיכאלי: אני צריך לחמם בעונה הקרובה.

דודו מיכאלי: שתי עונות נשרפו לי.

דודו מיכאלי: כל הלקוחות שלי יודעים שמ-15 לדצמבר עד 15 למרץ דודו נמצא מחוץ לכללי המסחר.

דודו מיכאלי: הם יודעים את זה בוודאות.

דודו מיכאלי: שמתי תנורים בחממות.

דודו מיכאלי: השקעתי בעונה האחרונה קרוב ל-500 אלף שקל בתנורים.

דודו מיכאלי: אי אפשר להפעיל אותם.

דודו מיכאלי: אומר לי, לא מעניין אותי, תשים גנרטור.

דודו מיכאלי: מה זה תשים גנרטור?

דודו מיכאלי: וחשמל כתוב בהסכם.

דודו מיכאלי: הייתי צריך להבין בשעה שחתמתי את ההסכם שחשמל זה רק לבית אריזה.

דודו מיכאלי: לא כתוב בית אריזה.

דודו מיכאלי: כתוב חשמל באזור חממות.

סופה לנדבר: דודו אני מבינה שזה נורא כואב.

דודו מיכאלי: אני לא מדבר על להוסיף כסף, אני מדבר על דברים שתיתן לי לעבוד.

דודו מיכאלי: לא דיברתי עכשיו על נושא חממה, פיצית אותי, לא פיצית אותי.

דודו מיכאלי: אני אומר תן לי לעבוד.

דודו מיכאלי: אני עובד.

אורי אוריאל: דודו אני יושב לשמאלה של היושבת ראש אבל אני לעזרתה.

אורי אוריאל: היא מנסה להגיד לך שעם כל הכאב צריך לשמור על הדיון.

סופה לנדבר: למה אתם מסתירים את הפרוטוקולים?

סופה לנדבר: למה אתם לא מפרסמים אותם?

סופה לנדבר: למה קורה שבעצם יש סתירות בין מה שהיה ובין מה שישנו?

איתי אהרונסון: אז התשובה היא פשוטה.

איתי אהרונסון: אנחנו מוציאים פרוטוקולים של הישיבות, מוציאים פרוטוקולים של הדיונים.

איתי אהרונסון: אם יש מקרה כזה או אחר, נברר, נבדוק.

איתי אהרונסון: אם יש צורך לתקן גם נתקן.

איתי אהרונסון: אבל התשובה היא מאוד פשוטה.

איתי אהרונסון: אנחנו מוציאים פרוטוקולים.

איתי אהרונסון: אין חשש.

איתי אהרונסון: המדיניות ובעיני זה לא מדיניות זה עניין של חוק, החוק מחייב אותנו להוציא פרוטוקולים ואנחנו נוציא פרוטוקולים.

סופה לנדבר: רבותיי תגידו לי, זה מספק אתכם?

סופה לנדבר: זה אמת?

דורון בן שלומי: יש פה שלוש קהילות שונות.

דורון בן שלומי: אנחנו מקרה אחד.

סופה לנדבר: מה שנאמר ונקלט כאן בפרוטוקול של הישיבה זה כאילו בית משפט.

אריה אלדד: כמה פגישות קיימתם עם גופים בשלוש השנים האחרונות?

איתי אהרונסון: כמה פעמים ביום?

איתי אהרונסון: תכפיל במספר הימים נגיע לאלפים.

אריה אלדד: אלף?

איתי אהרונסון: הרבה יותר.

אריה אלדד: אתה יכול לשים לנו אלף פרוטוקולים פה?

איתי אהרונסון: קלסרים, הרים וכולי.

איתי אהרונסון: אנחנו מוציאים פרוטוקולים.

סופה לנדבר: אז למה אנשים לא מסוגלים לקבל את הפרוטוקולים האלה?

סופה לנדבר: תסביר לי.

איתי אהרונסון: אנחנו מוציאים פרוטוקולים נקודה.

סופה לנדבר: אתם מפרסמים אותם באינטרנט?

איתי אהרונסון: זה לא.

איתי אהרונסון: זה פרוטוקול של ישיבה.

איתי אהרונסון: סיכומי ישיבה.

איתי אהרונסון: החוק לא מדבר על אינטרנט.

איתי אהרונסון: דורון מדבר על פרוטוקולים של ישיבות.

איתי אהרונסון: יכול להיות שהיו תקלות פה ושם.

איתי אהרונסון: דברים קורים.

סופה לנדבר: מהיום לא יקרו תקלות.

איתי אהרונסון: אני לא מבטיח שמהיום זה לא יקרה כי תקלות קורות בכל מקום.

סופה לנדבר: למה?

סופה לנדבר: אני שואלת אותך.

סופה לנדבר: יש פרוטוקולים או אין פרוטוקולים?

סופה לנדבר: אתה אומר שיש פרוטוקולים.

סופה לנדבר: אני רוצה שמהיום פרוטוקולים יהיו מפורסמים ושאנשים יוכלו לקבל את הפרוטוקולים.

איתי אהרונסון: זה מקובל עלינו.

איתי אהרונסון: היה מקובל עלינו וימשיך להיות מקובל עלינו.

איתי אהרונסון: אני יכול לציין שהיה מקרה למשל, נדמה לי, אם אני זוכר נכון, שבו היתה ישיבה שבה במקום פרוטוקול יצא עקרונות של הסכם העתקה.

איתי אהרונסון: עכשיו אין משהו שמשקף יותר את הדברים מאשר עקרונות שיצאו במקום פרוטוקול.

איתי אהרונסון: אבל העיקרון הוא עיקרון ואנחנו עומדים מאחוריו ובעניין הזה אנחנו לא שונים מכל גוף ציבורי אחר.

שלומית אבינח: אז מהיום כל מי שירצה פרוטוקול יקבל?

איתי אהרונסון: תלוי איזה פרוטוקול.

איתי אהרונסון: של מי, אבל שלך בוודאי.

סופה לנדבר: מה זה תלוי?

אורי אוריאל: כל אחד לפי הישוב שלו.

אורי אוריאל: זה בסדר.

סופה לנדבר: אם יהיו בעיות בעניין של פרוטוקולים תפנו לוועדה ואנחנו נעמוד על זה.

איתי אהרונסון: אנחנו לא שונים מכל גוף אחר.

איתי אהרונסון: להיפך.

איתי אהרונסון: אנחנו בעניין הזה פתוחים ואנחנו לגמרי שקופים כלפי המפונים.

איתי אהרונסון: הם יודעים את זה.

איתי אהרונסון: כל פעם שהם שואלים אותנו מה ההוא קיבל או מה ההוא קיבל, לא ברמה האישית, אלא ברמה של הסכמי העתקה, אנחנו משתפים אותם.

איתי אהרונסון: אנחנו לא מסתירים מהם דבר.

איתי אהרונסון: אני לא חושב שמישהו יכול לבוא ולומר שאנחנו מחזיקים את הקלפים קרוב לחזה.

איתי אהרונסון: מתחם ליברמן, זה משרד השיכון.

סופה לנדבר: משרד השיכון.

סופה לנדבר: אני רוצה להבין מה קורה.

שלומית אבינח: תלמי יפה זה קשור אליכם?

איתי אהרונסון: תלמי יפה אני אענה.

סופה לנדבר: אני קודם רוצה את מתחם ליברמן בישוב ניצן.

סופה לנדבר: כן משרד השיכון.

גדי צור: מתחם ליברמן לצערי הרב אני לא יכול להתייחס לזה מכיוון שזה תלוי באמת בדיון משפטי.

גדי צור: זה סוביודיצה.

אורי אוריאל: לא.

אורי אוריאל: לא.

אורי אוריאל: סליחה.

אורי אוריאל: בכנסת וזה טוב שמקפידים על סוביודיצה בכנסת זה ברור מעל לכל ספק, יש על זה החלטות, לא עומד העניין של סוביודיצה שנמצאים בוועדה רשמית.

אורי אוריאל: כל מה שאתה רוצה בעניין הזה להביא פה לוועדה הרשמית.

אורי אוריאל: בחוץ זה משהו אחר.

אורי אוריאל: פה בוועדה אתה יכול.

חגית גולדשטיין מויאל: משרד השיכון.

חגית גולדשטיין מויאל: באופן עקרוני אין לנו בעיה להתייחס לסוגיה.

חגית גולדשטיין מויאל: אנחנו גם נדרשנו עליה כנתבעים בצד ג' על תביעה של המועצה האזורית.

חגית גולדשטיין מויאל: אני ביררתי, המועצה האזורית לא נמצאת פה.

חגית גולדשטיין מויאל: אני יכולה להגיד רק על העבודות ואיפה כרגע זה נמצא ברמה של בית משפט.

חגית גולדשטיין מויאל: ההתדיינות לגבי הדברים בהמלצת היועץ המשפטי של משרד השיכון היא שלא לקיים פה דיון שיכול לפגוע במדינה בעתיד ההגנה.

סופה לנדבר: כמה זמן זה יימשך?

חגית גולדשטיין מויאל: אנחנו הגשנו כתב הגנה של המדינה על התיק.

חגית גולדשטיין מויאל: המטרה היא לפתור את זה גם לפני כן והמדינה פועלת על כך.

חגית גולדשטיין מויאל: אני אגיד על הרקע בשתי מילים ומאוד חשוב לנו פה שהמדינה שלמה עם ההגנה שלה על הדברים וגם חשוב לה לסיים את הדברים בצורה שתגלם את הטיפול בפרויקט.

חגית גולדשטיין מויאל: אבל יש פה רקע שקצת מקשה.

חגית גולדשטיין מויאל: משרד השיכון הוציא בפטור ממכרז למועצה האזורית את העבודה בשנת 2005 על מנת שנתקדם.

חגית גולדשטיין מויאל: העילה לפטור היתה באמת שהעבודה תתבצע בצורה המהירה ביותר וגם מתוך איזשהן עילות של קבלן שנמצא היום בשטח מטעם המועצה ואלה היו העילות לפטור.

חגית גולדשטיין מויאל: הפטור היה בהיקף של 10 מיליון דולר.

חגית גולדשטיין מויאל: ואותן עבודות יצאו למועצה בהתחייבות של משרד השיכון כלפי המועצה האזורית.

חגית גולדשטיין מויאל: המועצה האזורית באמת התקשרה עם אותו קבלן בהסכם.

חגית גולדשטיין מויאל: אנחנו יודעים שהם גם בתוך ההסכם.

חגית גולדשטיין מויאל: היא הפנתה את הקבלן לכך שהעבודות הספציפיות שיוגדרו הן באישור של משרד השיכון ובכיסוי תקציבי של משרד השיכון לאותן עבודות.

חגית גולדשטיין מויאל: לאורך הזמן התברר שישנן עבודות נוספות שכנראה נמצאות בתוך ההסכם של המועצה מול הקבלן שלא מופיעות באותה התחייבות שהוצאנו כמשרד השיכון למועצה.

חגית גולדשטיין מויאל: בנוסף לזה היתה גם סוגיה של התייקרות.

חגית גולדשטיין מויאל: באופן עקרוני התייקרויות לא היו אמורות להיות בהסכם הזה כי ההסכם היה לביצוע של 12 חודשים.

חגית גולדשטיין מויאל: המדינה לא מוציאה התייקרויות בעבודות פיתוח של עד 18 חודשים לפי ההוראות של החשב הכללי.

חגית גולדשטיין מויאל: יש כללים מתי נותנים את ההתייקרויות.

חגית גולדשטיין מויאל: עכשיו הקבלן נמצא בשלבי ביצוע של העבודות.

חגית גולדשטיין מויאל: אנחנו פנינו למועצה על מנת שתקיים את ההתחייבויות שלה מול הקבלן כי אנחנו לא עומדים מול הקבלן.

חגית גולדשטיין מויאל: מטבע הדברים נתנו פטור למועצה כדי שהיא תקיים את הפעולות מול הקבלן.

חגית גולדשטיין מויאל: אותו קבלן כנראה בא בטענות כלפי החוזה שלו מול המועצה, והמועצה לפני כחודש ימים או חודשיים צירפה את מדינת ישראל כצד ג' לטענות של הקבלן כלפיה.

חגית גולדשטיין מויאל: גדי הוא ממחוז דרום, הוא יספק נתונים אולי מה עושים כרגע בשטח.

סופה לנדבר: לא עושים שום דבר בשטח.

סופה לנדבר: זו הבעיה.

חגית גולדשטיין מויאל: אני לא הייתי בשטח.

ליאור כלפה: בשטח יש בורות, מפגעי בטיחות וחוסר אחריות.

חגית גולדשטיין מויאל: בסדר.

חגית גולדשטיין מויאל: אז אנחנו כמשרד השיכון דורשים את הטיפול מהמועצה האזורית לפי אותם פריטים של עבודות שנדרשו.

חגית גולדשטיין מויאל: אנחנו גם מודעים לזה שהוגשה תביעה.

חגית גולדשטיין מויאל: אנחנו הגשנו כתב הגנה עם כל התייחסות המדינה למה היא התחייבה ומה היא תשלם, והיא שילמה כבר חלק מהדברים, למרות שיש בורות, אבל חלק מההתחייבות כבר שולם כי היתה התקדמות בעבודות.

חגית גולדשטיין מויאל: נכון, העבודה לא הסתיימה כי גם לא סיימנו את החלק שהתחייבנו עליו כ-10 מיליון.

חגית גולדשטיין מויאל: עם זאת מאחר והגשנו כתב הגנה כמדינה אני חושבת שאת הפרטים מה הטיעונים שיש לנו כלפי המועצה, מאחר והמועצה לא פה, כמובן שלשמוע אתכם אפשר אבל יש פה עוד צד שלא נמצא והוא צד בתביעה ואנחנו יכולים לחסוך מעצמנו טיעונים שאולי ישמשו נגדנו בבית משפט אחר כך עם המועצה האזורית.

חגית גולדשטיין מויאל: אז אני מציעה שכן גדי יגיד מה קורה בשטח כי נדרשו לברר בשטח לאור העובדה שמהתביעה עלה שהעבודות הופסקו.

אורי אוריאל: המדינה בסדר גמור.

אורי אוריאל: לא צריכה לחשוף את עצמה בתביעה שהיא נמצאת.

אורי אוריאל: אני מבין את זה.

אורי אוריאל: יש פה קושי.

אורי אוריאל: (ב) אני רוצה להגיד משפט על קהילה כפי שהעידו אנשיה, שהלכה עם המדינה מלכתחילה.

אורי אוריאל: אני מדבר על תלמי יפה.

אורי אוריאל: יש פעמים רבות טענות, אנשים לא שיתפו פעולה, אי אפשר לקבוע את המקום וכן הלאה טענות מוכרות.

אורי אוריאל: בעיניי זה לא טענה שהם לא צריכים לשתף פעולה אם מישהו רוצה לגרש אותם מהבית.

אורי אוריאל: יש פה קהילה שהלכה יד ביד עם המדינה ואני לא אומר את זה בטענה כלפיהם.

אורי אוריאל: אני לא מבקר אותם.

אורי אוריאל: אני מציין עובדה כי הם אמרו אותה.

אורי אוריאל: תראו לאן הם הגיעו.

אורי אוריאל: מה זה צריך לשדר להמשך?

אורי אוריאל: מה צריך להבין מזה?

אורי אוריאל: אז בטח שיש קשיים.

אורי אוריאל: אז אולי הם ביקשו משהו שלא בדיוק.

אורי אוריאל: יושבים אנשים, אני לא אחזור על זעקתה.

אורי אוריאל: אני לא שמעתי תשובה דרך אגב אבל אולי בהמשך.

אורי אוריאל: אני מציין את זה כעובדה וזה אחרי שלוש שנים.

אורי אוריאל: נניח אחרי חצי שנה יש איזה עיכוב.

אורי אוריאל: אם לא ישנו את כללי העבודה, אני אומר את זה למנהלת סלע וגם למדינה, אפילו שיהיה את כל הרצון הטוב ולא תמיד זה ככה, לפעמים אתה מתרשם שיש קצת חלם, לפעמים זה דברים יותר קשים.

אורי אוריאל: אנחנו נשב פה בעוד שנתיים, אני יודע את זה.

אורי אוריאל: ונדמה לי שגם אתם יודעים.

אורי אוריאל: ולא אתם רוצים בזה, אני לא חושד בכם, לא אנחנו רוצים את זה והאחרונים שרוצים בזה זה המתיישבים.

אורי אוריאל: אני אומר את זה לצביה שלא נמצאת כאן, היא מצוטטת ציטוט רשמי של משרד ראש הממשלה שאנשים מסיבותיהם מונעים את המעבר.

אורי אוריאל: אל אלוהים, תעשו לנו טובה, תשחררו אותנו מהמשפטים האלה.

אורי אוריאל: יכול להיות שהם מה שהצעירים קוראים "נשרטו" במהומה שהיתה שם, שגירשו אותם מהבית שאף אחד מאיתנו לא עבר ובעזרת השם לא יעבור.

אורי אוריאל: אבל תשחררו אותנו לפחות מה שאתם, ראש מנהלת סלע מוציאה מפיה בחיבוק האבהי שלה, האימהי שלה.

אורי אוריאל: למה היא צריכה להגיד שאנשים הם דפוקים בשכל.

אורי אוריאל: יכול להיות שהם כאלה דרך אגב ואני לא אומר את זה בצחוק.

אורי אוריאל: הם כן נדפקו.

אורי אוריאל: לקחו מנוף, לקחו באגר, דפקו להם על הראש.

אורי אוריאל: יכול להיות.

אורי אוריאל: היא לא יודעת איפה היא גרה עם הילדים.

אורי אוריאל: אל תשתמשו בזה אם אפשר לבקש מכם.

אורי אוריאל: תגידו מה עושים, מה נעשה, נשתדל, בעזרת השם, כל אחד וסגנונו.

אורי אוריאל: תוותרו על מה שיכול להתפרש כתקיפה מול משפחות שנמצאות במצוקה.

אורי אוריאל: תודה.

אורי אוריאל: אני אמרתי את זה ליושבת ראש ואני אומר את זה עכשיו לפרוטוקול מבחינתי כל שבוע נקיים ישיבה.

אורי אוריאל: אני אהיה בלי נדר בכל ישיבה שאני יכול ואני חושב שזה ברובן, אולי כולן.

אורי אוריאל: לא יודע מהאחרים.

אורי אוריאל: אני אתייצב.

אורי אוריאל: תודה.

גדי צור: בגלל מה שחגית אמרה לקבלן יש הסכם עם מועצה אזורית חוף עזה.

גדי צור: לטענתו המועצה הפרה את ההסכם בנושא ההתייקרויות.

גדי צור: הוא הפסיק לעבוד.

גדי צור: הוא לא עובד.

גדי צור: הוא ביצע להערכתי כ-60% או 70% מהעבודה.

גדי צור: זה כמו שנאמר בהתדיינות משפטית.

גדי צור: ייגמר איך שייגמר.

גדי צור: לגבי החשמל.

גדי צור: יש לנו שמה קטע של חיבור חשמל בין שתי תחנות טרנספורמציה שעובר בשכונה שלו, בשוליים של השכונה שלו אבל זה קטע שהוא אחראי עליו.

גדי צור: היות והוא יצא מהשטח אנחנו עכשיו מנסים למצוא פתרון יחד עם המועצה שהשטח הזה למעשה הוא באחריותה, יחד עם חברת החשמל להשלים את חיבור החשמל.

גדי צור: למעשה כל המגרשים שהיו מפותחים יהיה להם חיבור חשמל.

גדי צור: היום בערך כשליש אין חיבור חשמל.

גדי צור: הכול מוכן.

גדי צור: רק לעשות איזה קו בין שתי תחנות.

סופה לנדבר: מתי יעשו?

גדי צור: אנחנו עכשיו התחלנו משא ומתן עם חברת החשמל.

גדי צור: אני מקווה שזה יהיה ממש בזמן הקרוב.

גדי צור: אני לא רוצה להתחייב על תאריך.

גדי צור: זו עבודה שכבר שילמנו לחברת חשמל והם צריכים לעשות אותה.

גדי צור: לגבי נושא הבטיחות עם כל הרצון השטח הזה הוא באחריות מועצה אזורית חוף אשקלון ואנחנו לא יכולים להיכנס לשמה בנושא הבטיחות.

סופה לנדבר: בשבוע הבא אני רוצה את חברת החשמל כאן.

סופה לנדבר: אני רוצה את המועצה האזורית כאן.

סופה לנדבר: מי שנוגע לעניין אני רוצה שישתתף בישיבה.

שלומית אבינח: מי אחראי על המפגעים שמה?

גדי צור: מועצה אזורית חוף אשקלון.

גדי צור: זה אתר שלה, התקשרות שלה עם הקבלן.

גדי צור: אנחנו רואים בה אחראית על הנושא הזה.

גדי צור: כמה מילים בקצרה על נושאים שאנשים העלו.

גדי צור: דבר ראשון, מידע אישי, רבותיי חברת חשמל, בזק, לא צריך לשלם להם שום דבר מעבר לתשלום עבור החיבור שזה יש על זה ויכוח.

גדי צור: בזק, נתקלנו איתם המון פעמים בנושא הזה.

גדי צור: יש היום את חוק התקשורת.

גדי צור: לפי דעתי, מיטב הבנתי, לשר האוצר ושר התקשורת, יש להם סמכות לאשר הגדרה של אזור שחברת בזק חייבת להגיע לשם.

גדי צור: לגבי חזן.

גדי צור: חזן נמצא היום במועצה הארצית בערעורים שהוגשו גם על ידינו וגם על ידי התושבים של שקף.

גדי צור: יש שם בעיות של כביש הגישה.

גדי צור: בעיקר הגופים הירוקים לא מתנגדים לחזן ולכן זה הישג.

גדי צור: יש דיון בוועדה המחוזית בשבוע הבא שאבי הלר הוא יושב ראש שלה לדון בסוגית כביש הגישה של חזן וברגע שהסוגיה הזאת תיפתר ואני מקווה שהיא תיפתר, אנחנו למעשה מתקדמים עם חזן.

גדי צור: אנחנו התחלנו בתכנון מפורט של התשתיות למרות שהתב”ע עדיין לא מאושרת.

גדי צור: אנחנו גם נתחיל בתכנון אזור מבני הציבור.

גדי צור: למבני הציבור עצמם אין לנו שום אפשרות לגעת בזה בגלל החלטת הממשלה שמגבילה אותנו בחתימות של מתיישבים, זה לא מופיע על סדר היום.

גדי צור: אנחנו מתקדמים בנושא התכנון בכל מזרח לכיש וגם בחזן בהתאם להחלטות הממשלה.

גדי צור: אור הנר הערה קטנה .

גדי צור: השכונה הזאת נבנתה כחוק.

גדי צור: יש אישורי בניה לכול.

גדי צור: עין צורים למרות שעדיין לא הגיעו לכל ההסכמים אנחנו התחלנו שמה בתכנון.

גדי צור: זה לא מתקדם כמו שהיינו רוצים בגלל ויכוחים בין הקיבוץ למתיישבים למועצה.

סופה לנדבר: למה זה לא מתקדם?

גדי צור: כי יש עדיין דברים שלא מוסכמים בין הגופים האלה.

גדי צור: לכל אחד יש את הדרישות שלו.

גדי צור: אנחנו לצורך העניין הזה גוף מבצע.

גדי צור: אני לא יכול לדאוג להסכמים בין הישוב החדש לוותיק, למנהלת סלע, למועצה.

אייל קדמון: הישוב החדש לא מסרב לזה בכלל.

אייל קדמון: כלל לא מעורב בעניין הזה.

אייל קדמון: הויכוח הוא בין מנהלת סלע לקיבוץ שמנהלת סלע עוד לא סגרה על האתר הזמני, אז ברור שהקיבוץ לא רוצים להתערב.

אייל קדמון: תשאלו אותם למה שלוש שנים לא סגרו על האתר הזמני.

איתי אהרונסון: פרשת תלמי יפה.

איתי אהרונסון: אכן הקבוצה מהקבוצות שלפני הפינוי ניהלה את המשא ומתן.

איתי אהרונסון: הם בחרו ללכת לתלמי יפה.

איתי אהרונסון: היו עוד אפשרויות שהוצעו להם.

איתי אהרונסון: החיסרון הגדול של תלמי יפה היה שמהרגע הראשון שלא היתה שמה תב”ע.

איתי אהרונסון: הם בחרו ללכת לשמה, כיבדנו את זה, והגענו להסכם ונחתם הסכם.

איתי אהרונסון: ההסכם נחתם אחרי הפינוי אבל ההסכמות הבסיסיות הושגו.

שלומית אבינח: יש כבר תב"ע נכון?

איתי אהרונסון: הקבוצה מונה 21 משפחות והם לא חקלאים.

איתי אהרונסון: הם ישוב קהילתי והם אמורים לקבל 21 מגרשים קהילתיים, מגרש לכל משפחה.

איתי אהרונסון: ההסכם בעיקרון בנוי ככה ששלושה תנאים עיקרים קיימים בו וההסכם לא יכול להשתחל אם הדברים לא קורים.

איתי אהרונסון: אחד, זה אישור תב”ע.

איתי אהרונסון: 2.

איתי אהרונסון: מכיוון שמדובר על קרקע שהיא חלק ממשבצת של מושב תלמי יפה, כאשר המושב עצמו מצוי בתוך הסכם משולש, הסכם עם הסוכנות.

איתי אהרונסון: הבעלים של הקרקע למעשה המדינה, מתחת לזה כחוכר נמצאת הסוכנות, ומתחת לזה נמצא הישוב, אז נדרשת הסכמה של הסוכנות לכל המהלך.

איתי אהרונסון: 3.

איתי אהרונסון: מכיוון שהמושב היה מצוי בבעיית חובות אצל המשקים לפי חוק גל אז התנאי השלישי היה הסדר של כל החובות כאשר בעניין הזה מנהלת סלע הסכימה במסגרת ההסכם לשלם לאנשים סכום של מיליון שקל.

איתי אהרונסון: הסכום היה נומינלי בלי הצמדות ובלי ריביות.

איתי אהרונסון: התב”ע נמשכה יותר זמן ממה שהיינו רוצים שהיא תימשך ואושרה לפני כחודש וחצי.

איתי אהרונסון: אנחנו עוד לפני אישור התב”ע פנינו לעורך הדין של הישוב שמטפל גם בהסדר החובות וביקשנו ממנו שיתחיל לקראת אישור התב”ע לגלגל את המהלך עם הסוכנות ושחרור השעבודים.

איתי אהרונסון: היתה לנו החלטה ישנה של המשקמת שכבר היתה התחלה של המהלך שמימשה את העניין של המיליון שקל אבל ההחלטה היתה בתוקף לזמן קצוב, עד מרץ 2006, והיא כבר לא היתה בתוקף ולא היה טעם ללכת ולחדש אותה כל זמן שהתב”ע לא מסתיימת.

איתי אהרונסון: ורצינו לחכות עד אישור התב”ע לחדש את המהלך.

איתי אהרונסון: גם ההסכם עצמו כמו כל הסכם נכון תמיד לקבוע מועד שעד אליו צריכים להתקיים התנאים כי אחרת אנשים היו באים אלינו בטענה הפוכה, אתם משאירים אותנו תלויים באוויר, אנחנו לא יודעים אם יש הסכם או אין הסכם.

איתי אהרונסון: לכן מקובל לכתוב בכל הסכם שיש מועד לקיום התנאים ויש עוד סעיפים שבאים ואומרים איך מעריכים.

איתי אהרונסון: בדרך כלל זה בהסכמה של כל הצדדים שניתן להעריך לקיום התנאים.

איתי אהרונסון: זה אותו תוקף שדיברת עליו בהקשר למוצרי מזון.

איתי אהרונסון: כשיש תנאים לא משאירים את זה לנצח שאנשים לא יודעים איפה הם עומדים.

איתי אהרונסון: המועד הזה חלף בסוף 2006 ועל מנת להאריך את המועד הזה צריך הסכמה של כל הצדדים שזה אישור המפונים והמדינה.

איתי אהרונסון: המדינה על פי חוק הסמכות לעניין הזה היא של הוועדה המיוחדת במקרה הזה ראש הממשלה, ומכיוון שמלכתחילה ההסכם היה כאן הוועדה המיוחדת לא אישרה את העניין.

סופה לנדבר: הזמן נגמר ואני רוצה שתודיעי לפרוטוקול.

שלומית אבינח: עמירה דותן ביקשה להודיע שכבר שנתיים כיו"ר ועדת המשנה אם חברי הוועדה נתקלים בבירוקרטיה חשוב לציין שישנה התקדמות אך בהחלט אסור להירדם על המשמר.

שלומית אבינח: המסר הוא ברור.

שלומית אבינח: הלוואי והנחישות לטפל היום במפונים היתה זהה לאותה נחישות שבה הוצאו האנשים האלה מבתיהם.

סופה לנדבר: אנחנו נסיים את הישיבה.

סופה לנדבר: אני צריכה לומר שאני בפעם הראשונה שומעת את התלונות.

סופה לנדבר: בישיבות הבאות אני אעלה כל נושא בפרט ויהיו כמה ישיבות.

סופה לנדבר: תלמי יפה, וחזן, ועין צורים, וחקלאות.

סופה לנדבר: אנחנו נקדיש כל ישיבה לנושא אחר.

סופה לנדבר: אני רוצה לקיים ישיבה בשבוע הבא.

סופה לנדבר: אני רוצה לקבל תשובות ברורות על כל משפחה שהיתה כאן והתלוננה.

סופה לנדבר: אני רוצה שתעבירי בכתב את הנושאים שהמשפחות העלו כאן ואני רוצה בישיבה הבאה שהמנהלת תענה לי על כל השאלות.

סופה לנדבר: אני לא מסכמת.

סופה לנדבר: המלצות אני אתן בישיבה הבאה.

סופה לנדבר: תודה רבה.