ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 414, 2008-07-22 11:30

אופיר פינס-פז: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: על סדר יומנו הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 86)(חובת פרסום הודעות באינטרנט), של חבר הכנסת חנא סוויד – הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: אין לנו הקדמות, חבר הכנסת סוויד.

אופיר פינס-פז: הנוסח הוא הנוסח שהועבר בקריאה הראשונה, כן?

אופיר פינס-פז: כרגע כן.

אופיר פינס-פז: בבקשה לקרוא את הצעת החוק.

ורד קירו: "הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 86) (חובת פרסום הודעות באינטרנט), התשס"ח-2008.

ורד קירו: בחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה-1965 (להלן-החוק העיקרי), אחרי סעיף 1א יבוא: "חובת פרסום הודעות באינטרנט 1ב (א) נקבעה חובת פרסום בעיתון לפי חוק זה, תחול חובת פרסום גם באתר אינטרנט במדור מיוחד שישא את הכותרת הודעות בענייני תכנון ובנייה כמפורט להלן: הודעות מטעם ועדה מקומית או רשות הרישוי המקומית – באתר האינטרנט של הוועדה המקומית.

ורד קירו: הודעות מטעם מוסד תכנון אחר – באתר האינטרנט של משרד הפנים.

ורד קירו: (ב) לעניין שפת הפרסום לפי סעיף קטן (א) יחולו הוראות סעיף 1א(א) בשינויים המחויבים.

ורד קירו: בסעיף 92 לחוק העיקרי, האמור בו יסומן "(א)", ואחריו יבוא: "(ב) לא צוינו בהודעה כאמור בסעיף קטן (א) מספרי הגוש והחלקה, הרחוב ומספרי הבתים שהתוכנית נוגעת להם, כולם או חלקם, תכלול ההודעה תרשים שמתאר את השטח שהתוכנית חלה עליו, את מיקומו ואת פירוט השטחים הסמוכים אליו, באופן המאפשר את איתורו".

אופיר פינס-פז: האם לממשלה יש הערות?

ארז קמיניץ: יש הערה לסעיף 1ב.

ארז קמיניץ: השאלה היא שאלה של מה המועד הקובע?

ארז קמיניץ: הנוסח פה הוא נוסח כללי.

ארז קמיניץ: בכל מקום שבו יש חובת פרסום בעיתון, תהיה גם חובת פרסום באינטרנט.

ארז קמיניץ: לאורך החוק יש מספר מקומות שבהם יש חובת פרסום בעיתון, כאשר בחלק מהמקומות, למשל לעניין הגשת התנגדות, נקבע שצריך לעשות אותה בתוך 60 יום מהפרסום בעיתון - זה נקבע במפורש, ואז אין בעיה.

ארז קמיניץ: אבל, יש מקומות שבהם כתוב שיש לעשות פעולה מסוימת של התנגדות, או פעולה אחרת, בתוך תקופת זמן מיום הפרסום.

ארז קמיניץ: ואז תישאל השאלה, פרסום איפה?

ארז קמיניץ: כדי למנוע את הדבר הזה נראה שצריך לעבור בסעיפים הספציפיים שעלולים ליצור בעיה - כבר הכרנו את סעיף 76ג רבתי -למשל, ולקבוע שלמקומות האלה יראו את הפרסום בעיתון כמועד הקובע, ולא באינטרנט.

ארז קמיניץ: אני חושב שיותר ראוי בשלב הזה להתבסס על העיתון ולא על האינטרנט.

ארז קמיניץ: בשלב מאוחר יותר כמו שאמרנו בישיבה הקודמת, כאשר האינטרנט יהפוך יותר נגיש ונראה שהוא באמת עונה לצורכי כל האוכלוסייה, אפשר יהיה להעביר את זה לאינטרנט.

ארז קמיניץ: שנית, אנחנו הערנו גם בדיון הקודם שכדאי שתהיה הסמכה בתקנות לשר לקבוע את אופן הפרסום, ומובן גודל האותיות באינטרנט, הזמן שבו תופיע ההודעה באינטרנט.

ארז קמיניץ: זה חשוב אחר כך גם אולי ליצירת פלטפורמות נוספות על גבי ההודעה הזאת.

ארז קמיניץ: זו ההערה של היחידה למסחר אלקטרוני אצלנו.

ארז קמיניץ: חוק מסחר אלקטרוני בינתיים לא עובר, ואני בינתיים מבהיר לגביו.

ארז קמיניץ: אבל, אני חושב שכדאי שתהיה הסמכה בתקנות לעניין אופן הפרסום באינטרנט באופן מפורש.

ארז קמיניץ: הערה נוספת – ואת זה אולי תגיד חברתי – היא לעניין שאלת פרסום התרשים שהעלה סוגיה בהקשר הזה.

אפרת דון יחיא: אני רוצה להעיר לגבי הסעיפים המושפעים.

אפרת דון יחיא: יש גם את סעיף 119 שקובע כניסה לתוקף של תוכנית.

אפרת דון יחיא: כרגע זה לפי המועד המאוחר שבין ההודעות, הרשומות והעיתון.

אפרת דון יחיא: אנחנו חושבים שזה נכון שזה יישאר.

אפרת דון יחיא: זה לא לפי העיתון, אלא לפי האחרון מביניהם כי צריך את שני הפרסומים כדי שזה ייכנס לתוקף.

תומר רוזנר: כתוב שם שזה המועד המאוחר מבין הרשומות והעיתון, אז מה צריך?

אפרת דון יחיא: כי כרגע כתוב: לפי ההודעה האחרונה.

אפרת דון יחיא: כך זה מנוסח כרגע בסעיף, וזה יפתח את הבעייתיות.

אפרת דון יחיא: לא כתוב: מבין העיתון - - -

תומר רוזנר: הבנתי, את רוצה: מבין העיתון או הרשומות, בסדר.

אפרת דון יחיא: כי כתוב כרגע: ההודעה האחרונה.

אפרת דון יחיא: לגבי התרשים - פרסום באינטרנט של תרשים, אנחנו נהיה ערוכים לזה גם במערכת של המבא"ת שלנו.

אפרת דון יחיא: אנחנו מקווים שדבר זה יוטמע תוך שנה, וכל האדריכלים יהיו מסוגלים לתת.

אפרת דון יחיא: לגבי פרסום בעיתון של תרשים - אנחנו חושבים שזה דבר ש- - -

אופיר פינס-פז: אמרנו, רק באינטרנט.

חנא סוייד: לא היתה כוונה לפרסם תרשים בעיתון.

אופיר פינס-פז: חברים, סיכמנו את זה בישיבה הקודמת.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר לכם שדיברנו על זה שהתרשים יהיה באינטרנט, לא בעיתון.

אפרת דון יחיא: בסדר, אבל היתה ההתנגדות הקודמת - - -

אופיר פינס-פז: דיברנו על זה, אני יודע, חד משמעית.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: יש פרוטוקול, מה לעשות?

אפרת דון יחיא: גם לגבי האינטרנט - אנחנו ביקשנו בזמנו את סעיף התחולה, כי אנחנו מניחים שלקראת סוף 2009 יהיה למשרד את המערכת, ולא תהיה לזה עלות נוספת.

אפרת דון יחיא: אם צריך את זה לפני, אז אולי זה יוסיף עוד עלות.

חנא סוייד: תחילה, לא תחולה.

אפרת דון יחיא: נכון, תחילה.

אפרת דון יחיא: יש לנו כרגע מערכת שלמה שמפותחת כדי לקבל תוכניות בצורה מקוונת.

אפרת דון יחיא: זה כולל גם את התשריטים של התוכניות.

אפרת דון יחיא: כלומר, אחרי שהמערכת הזאת תוטמע על-ידי כולם - כבר כרגע היא לא כחובה.

אפרת דון יחיא: זאת אומרת, כבר היום כשמישהו מגיש תוכנית הוא צריך במקביל להגיש את המסמכים גם בצורה מקוונת.

אפרת דון יחיא: אבל, זה לא תנאי כדי לקלוט תוכניות, כי אחרת לא היו נקלטות יותר תוכניות במדינה.

אפרת דון יחיא: אנחנו צופים שלאט לאט זה ייקלט.

אפרת דון יחיא: אנחנו נחיל את זה או במחוזות, או לפי רשויות לאט לאט, ונדאג שזה יוטמע עד סוף 2009.

אפרת דון יחיא: כלומר, במהלך 2009 כל התוכניות שייקלטו יהיה להן גם - - -

אופיר פינס-פז: ולכן, איזה תחילה את רוצה?

אפרת דון יחיא: של שנה.

ארז קמיניץ: על התרשים, או על - - -

אפרת דון יחיא: על התרשים, כי ההודעות שלנו שאנחנו מפרסמים זה כבר כרגע.

אופיר פינס-פז: או.

אופיר פינס-פז: קיי.

אופיר פינס-פז: נציג מרכז השלטון המקומי, בבקשה הערות.

אהוד ענבר: לגבי התרשים - זו אותה הערה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת סוויד, התייחסויות – בסדר.

אופיר פינס-פז: עו"ד רוזנר, בבקשה.

תומר רוזנר: כדי לרענן את זיכרון חברי הוועדה - בישיבה שלקראת הכנת החוק לקריאה ראשונה הוצג מצב שבו התוכניות שמתפרסמות בעיתון, קשה לאזרח לזהות על מה מדובר.

אופיר פינס-פז: מה זה קשה?

אופיר פינס-פז: זה בלתי אפשרי.

תומר רוזנר: לכן יושב-ראש הוועדה הנכבד שניהל את אז את הישיבה - - -

אופיר פינס-פז: מי זה היה?

תומר רוזנר: אני לא זוכר.

תומר רוזנר: הוא הציע שבמקרים כאלה שבהם אין אפשרות לזהות בקלות מתוך המלל את המקום שבו מדובר, יהיה תרשים כללי של הסביבה כדי שהציבור ידע על איזה מקום מדובר.

תומר רוזנר: וכך, זה נוסח גם בהצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אלו שני דברים שונים.

אופיר פינס-פז: התרשים שביקשנו זה באותם מקרים שאין זיהוי.

תומר רוזנר: שאין זיהוי, נכון.

תומר רוזנר: על זה הם מדברים - רק במקרים האלה.

אופיר פינס-פז: רק במקרים האלה, לא בכל הודעה.

אופיר פינס-פז: יש לכם בעיה עם זה?

ארז קמיניץ: בעיתון?

ארז קמיניץ: כן.

חנא סוייד: לא בעיתון.

אופיר פינס-פז: בעיתון.

חנא סוייד: אני חושב שלדבר על פרסום מפה בעיתון זה דבר שהוא קצת מקדים את הדור.

אופיר פינס-פז: בסדר.

אופיר פינס-פז: האם יש עוד הערות, תומר?

תומר רוזנר: כן, יש לנו הערות רבות.

אופיר פינס-פז: אולי תתנו תשובות והתייחסויות להערות הממשלה.

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: ההערה הראשונה של הממשלה לגבי הצורך להבהיר בסעיפים 76ג, ו-119 היא הערה שנראית לי נכונה, ואפשר לקבל אותה.

תומר רוזנר: לגבי הוראות התחילה - אתם צריכים להחליט.

אופיר פינס-פז: התחילה – החוק ייכנס לתוקף מייד.

אופיר פינס-פז: הבעיה של התחילה אצלם זה רק לנושא התרשים.

אפרת דון יחיא: נכון.

תומר רוזנר: אני חייב לומר שמערבבים פה שני דברים שאינם קשורים אחד לשני, כי עו"ד דון יחיא ממשרד הפנים מתייחסת לתשריטי התוכנית, ואין כוונה שתשריטי התוכנית יפורסמו בעיתון.

אופיר פינס-פז: לא, באינטרנט.

אופיר פינס-פז: אנחנו מדברים על האינטרנט.

תומר רוזנר: שנייה, אנחנו תיכף נדבר על זה.

תומר רוזנר: אנחנו מדברים כרגע על ההודעה על הפקדת תוכנית.

תומר רוזנר: אני אקח את זה כי זו הודעה פשוטה.

תומר רוזנר: יש הודעה על הפקדת תוכנית, והיא כוללת את עיקרי התוכנית.

תומר רוזנר: זה מאוד תצמיתי.

תומר רוזנר: היא לא כוללת את מסמכי התוכנית, ולא את התשריטים שלה.

חנא סוייד: לא רק הפקדה.

תומר רוזנר: אני נתתי את זה בתור דוגמה, כי זו הדוגמה הנפוצה ביותר.

תומר רוזנר: אתם ביקשתם בישיבה הקודמת שיהיה את התרשים שהוא לא תשריט של התוכנית, אלא תרשים כללי של הסביבה כדי שאנשים ידעו איפה מדובר.

תומר רוזנר: זה לא תשריט של התוכנית, אלא תרשים כללי של הסביבה, וזה מה שאתם ביקשתם, כך שנראה לי שמערבבים שני דברים שונים.

אופיר פינס-פז: כן, אבל הם עדיין יצטרכו זמן כדי לפרסם באינטרנט.

תומר רוזנר: ללא ספק.

תומר רוזנר: לגבי הפרסומים כולם – ראשית, אנחנו מציעים להטיל חובה במסגרת פרק הזמן שיידרש לכך, שכל מסמכי התוכנית, כולל התשריטים שלה, יפורסמו באינטרנט.

תומר רוזנר: לא הודעות על זה שהופקדה תוכנית, אלא שמי שרוצה לעיין בתוכנית לא יצטרך לכתת את רגליו במשרדי הוועדה המקומית, ולראות אם הם ימצאו.

אופיר פינס-פז: אז לצורך זה לא צריך בכלל תקנות של שר הפנים.

אופיר פינס-פז: אם מקבלים את הגישה הזאת שכל התוכנית חייבת להתפרסם ככתבה וכלשונה באינטרנט - לא בעיתון - למה צריך תקנות של שר הפנים?

אופיר פינס-פז: תפרסמו את זה, ושלום על ישראל.

ארז קמיניץ: כמו שאמרה עו"ד דון יחיא, יש עכשיו עבודה במשרד הפנים שעוסקת בין היתר בשאלה של העלאת כל מסמכי התוכנית על אתר על האתר.

ארז קמיניץ: זה ייקח עוד זמן.

אופיר פינס-פז: לא הבנתי איזה עבודה.

אופיר פינס-פז: עבודה מאיזה בחינה?

אופיר פינס-פז: אם זה טכנולוגי - - -

ארז קמיניץ: דרישות טכנולוגיות, יש לנו שאלות משפטיות.

אופיר פינס-פז: זה עניין מקצועי.

אופיר פינס-פז: אפשר לעצור את העבודה, יש חוק.

אופיר פינס-פז: תעסקו בדברים אחרים.

ארז קמיניץ: יש גם שאלות משפטיות בעניין הזה.

ארז קמיניץ: עלולות להיווצר שאלות משפטיות של זכויות יוצרים, גם הסתמכות על המסמכים, איזה טיוטות בדיוק להכניס.

ארז קמיניץ: זה לא פשוט.

ארז קמיניץ: לא זו היתה כוונת של הצעת החוק הזאת.

ארז קמיניץ: נכון, במסגרות המקובלות היום נכנס בדברי ההסבר באופן שלא תיטען שאלת הנושא החדש.

ארז קמיניץ: אבל, אני חושב שבהקשר הזה לא כדאי עכשיו להיכנס לשאלה הזאת.

ארז קמיניץ: אני עדיין אומר - לעניין הפרטים שצריכים להיות בהודעה באינטרנט לתת הסמכה - - -

אופיר פינס-פז: בסדר, אנחנו נכתוב הוראת חוק כללית שאומרת שמבחינתנו התוכנית כולה, למעט, או דברים כאלה.

אופיר פינס-פז: כלומר, שנאפשר לשר בתקנות איזושהי גמישות.

אופיר פינס-פז: הכוונה צריכה להיות בחקיקה הראשית של הפרסום הכולל והמקיף, אחרת בשביל מה אנחנו עושים את זה?

אופיר פינס-פז: בדיוק בשביל זה, כדי לייצר שקיפות, כדי לייצר נגישות.

אופיר פינס-פז: אגב, אני רוצה שיהיה כתוב עוד דבר - זה חייב להיות בחוק - כל מודעה בעיתון של תכנון ובנייה צריכה להפנות לאתר האינטרנט.

אפרת דון יחיא: זו היתה ההצעה שלנו.

אופיר פינס-פז: מאה אחוז, אין לכם בעיה עם זה.

אופיר פינס-פז: ואז, באמת אדם יוכל להיכנס ולראות יותר פרטים, לראות את התוכנית, מי שהתעניין.

אופיר פינס-פז: זה מאוד חשוב, וזה צריך להיות כתוב.

אופיר פינס-פז: אני אומר כך - הוראה כללית זה לפרסם.

אופיר פינס-פז: נמצא נוסח שאומר מה כוונת המחוקק.

אופיר פינס-פז: כוונת המחוקק היא שכל מה שאין איתו בעיה משפטית, או בעיה אחרת, יפורסם לציבור.

אופיר פינס-פז: לכן, אין לי בעיה שיהיו תקנות של שר הפנים לגבי מה מותר, ומה אסור.

אופיר פינס-פז: אבל, בתנאי שהם בקונטקסט שהפרסום צריך להיות מקסימאלי, אלא אם כן יש בעיה מסוימת.

אופיר פינס-פז: ברור שניתן זמן להיערכות.

אופיר פינס-פז: אבל, זה צריך להיות הכיוון.

אופיר פינס-פז: ואז אפשר להגיד שעכשיו שר הפנים יקבע.

אופיר פינס-פז: זה בסדר.

אופיר פינס-פז: אבל, הוא קובע במסגרת שאנחנו רוצים מקסימום פרסום, אלא במקום שאסור שיפורסם מטעמים ברורים שאני לא יודע מה.

ארז קמיניץ: זו הצעה אחרת קצת.

ארז קמיניץ: ההצעה שנועדה פה היא ליצור שקיפות לציבור במובן זה שהוא ידע שיש תוכנית, ואיפה היא נמצאת, ועל מה מדובר בקווים המאוד כלליים.

ארז קמיניץ: מה שמשרד הפנים מתכנן זה איזושהי נגישות אינטרנטית לעבודה, ובעיקר של בעלי המקצוע.

ארז קמיניץ: זאת העבודה שנעשית במשרד הפנים.

ארז קמיניץ: אגב כך - - -

אפרת דון יחיא: לגבי פרסום של הפקדה – כולם יכולים להיות פתוחים לזה, תוכנית שעברה החלטה של ועדה.

אפרת דון יחיא: תוכנית שעברה החלטה של גוף סטטוטורי תהיה פתוחה.

אופיר פינס-פז: אני דווקא די מבין שהמשרד רוצה להיות עוד יותר נגיש לאנשי מקצוע - זה בסדר.

אופיר פינס-פז: את זה אתם רוצים להרבות, ולהרבות זה בסדר בתנאי שהבסיס הוא איתן, והוא מייצר שקיפות אלמנטארית לכלל הציבור.

אפרת דון יחיא: ולכלל הציבור אפשר לפתוח מה שנדון במוסד תכנון.

אפרת דון יחיא: כלומר, אם היתה החלטה להפקיד מסמך מסוים הוא יהיה פתוח.

קריאה: ודאי, זו הכוונה.

קריאה: לא למסמכים שהם טיוטות.

אפרת דון יחיא: ולכן, כשאני דיברתי באמת לא על תרשים אלא על מסמכי התוכנית, מכיוון שברגע שתהיה המערכת, נוכל לתת אפילו את התוכנית.

אפרת דון יחיא: לייצר תרשים - זה נשמע מוזר, אבל זה דווקא ייצר עלות נוספת.

אופיר פינס-פז: יותר קשה, נכון.

אופיר פינס-פז: מה את מציעה?

אופיר פינס-פז: אנשים לא יודעים איפה זה.

אפרת דון יחיא: שבכל מודעה זה יפנה לאתר האינטרנט – זה רעיון נכון.

אפרת דון יחיא: מהרגע שזה יהיה באינטרנט אז כולם יוכלו להשתמש בזה.

אפרת דון יחיא: הם יוכלו לראות את התוכנית עצמה, גם כשיש כתובת, ויש גוש וחלקה.

אפרת דון יחיא: בכל מקרה לא יצטרכו לרוץ לוועדה המחוזית, או לוועדה המקומית כדי לראות – זה בוודאי.

אופיר פינס-פז: בסדר.

חנא סוייד: האם את מתכוונת שזה כבר בשלב הראשוני?

אפרת דון יחיא: אבל, אני צריכה בשביל זה שנה – באינטרנט.

חנא סוייד: את מוסיפה כאן דברים, ואת אומרת שבשביל להוסיף את אותם דברים בואו נדחה את התחילה לשנה.

חנא סוייד: אני חושב שזו גישה קצת מרחיבה.

אפרת דון יחיא: רק לעניין ה- - -

חנא סוייד: הכוונה שלי היתה שנוסח הפרסום - ולא מדובר רק על הפקדה, אלא על דברים אחרים כמובן כמו: הקלות, ושימוש חורג, וכל הסיפורים האלה - אותו נוסח יופיע באתר משרד הפנים.

אפרת דון יחיא: מייד, זה במיידי.

חנא סוייד: את זה אפשר לעשות מייד.

חנא סוייד: עלתה כאן ההצעה להוסיף במקומות שבהם התיאור המילולי האלפא נומרי לא מספיק, לא עוזר לאנשים לאתר את המקום הספציפי, אז דווקא שבאתר האינטרנט יהיה תרשים סביבה, ואני חושב שזה לגיטימי לחלוטין, כי אחרת בשביל מה יש הודעה אם לא מצליחים לאתר?

אופיר פינס-פז: אבל, זה לוקח זמן.

חנא סוייד: לא, אני הבנתי שלא.

אפרת דון יחיא: לא, זה לוקח זמן מכיוון ש - - -

חנא סוייד: לעשות סריקה לתוכנית סביבה, למפת סביבה.

חנא סוייד: תעזבי עכשיו את הגישה המרחיבה שלך שאת רוצה שכל המסמכים של התוכנית ייכנסו.

אפרת דון יחיא: אנחנו אמרנו שאין לנו עלות אם זה רק ההודעות שלנו, כי יש לנו אותם גם כמסמך לא סרוק, זה בתוך המערכת שלנו.

אפרת דון יחיא: אם מישהו צריך להביא לי תשריט שהוא כרגע לא ערוך בצורה שהיא נמצאת על מיחשוב, אני מבקשת את הזמן הקצר, כי כבר היום המתכננים - - -

חנא סוייד: גם לגבי אותם מקומות שאי אפשר לפענח את המקום הספציפי בעזרת האלפא נומרי, בעזרת המילים, גוש, חלקה.

אפרת דון יחיא: כן.

אפרת דון יחיא: אני מציעה שבזמן הביניים אפשר להחליט שזה יהיה - - -

אופיר פינס-פז: אני גם לא רוצה לעשות שלושה מועדי תחילה שונים בחוק כל כך קצר.

חנא סוייד: נכון.

אפרת דון יחיא: אפשר לעשות גם תיאור יותר רחב.

אפרת דון יחיא: כלומר, אם אין גוש וחלקה - - -

אופיר פינס-פז: חברים, אני מציע כך שאת נושא התחילה - - -

חנא סוייד: אבל, שזה לא ידחה את העיקר - עצם הפרסום.

אפרת דון יחיא: כרגע כתוב רק: גוש, חלקה, רחוב, כתובת.

אפרת דון יחיא: אפשר להגיד: ותיאור אחר ככל הניתן.

אפרת דון יחיא: זאת אומרת, אם אין לי רחוב, אז במרחק של עשרה ק"מ מהיישוב הקרוב.

אופיר פינס-פז: מצוין.

אופיר פינס-פז: זה רעיון טוב, נוסיף את זה לחוק.

אופיר פינס-פז: אני מציע לדלג על התשריט, ונעשה כך: תחילה מיידית, ורק בנושא התוכניות המלאות, כולל שיש שם כבר יותר מתשריט, ניתן לזה שנה מהיום - מהיום.

אופיר פינס-פז: כלומר, אני מדבר איתכם על ראשון ליולי 2009.

אפרת דון יחיא: אני מניחה שהרוב כבר - - -

אופיר פינס-פז: תשתדלו לעמוד.

אופיר פינס-פז: הראשון ליולי 2009, נראה לי סביר לפרק הזה.

אופיר פינס-פז: אז באמת אנחנו מייצרים איזושהי מערכת שחלק ממנה כבר משתפר באופן מיידי, וחלק ממנה ישתפר בטווח זמן לא ארוך.

אפרת דון יחיא: לגבי הוועדות המקומיות - אני לא יודעת מה הן האפשרויות שלהן.

אפרת דון יחיא: אני אומרת שהאפשרות של משרד הפנים זה - - -

אופיר פינס-פז: תומר, מה אתה מציע לעשות עם הוועדות המקומיות?

תומר רוזנר: זו נקודה שאתם צריכים לתת עליה את הדעת.

תומר רוזנר: ההמלצות המקצועיות של צוות בין-משרדי של תיקון חוק התכנון והבנייה המליצו שכל ההודעות מכל הארץ ירוכזו באתר מרכזי - לא נאמר שם של משרד הפנים - כדי שיהיה קל לציבור לדעת איפה לחפש, ומה לעשות.

תומר רוזנר: בוועדה לקראת הקריאה הראשונה אתם החלטתם שזה יחולק.

תומר רוזנר: הודעות של ועדות מקומיות יפורסמו באתרים של הוועדות המקומיות, והודעות שהן לא של ועדות מקומיות שיש להן אתרים, יפורסמו באתר משרד הפנים.

תומר רוזנר: אני חושב שראוי לשקול את הדבר הזה מחדש לאור ההמלצות של הצוות הבין-משרדי המקצועי שבראשותו עמד משרד הפנים, שהמליץ שכל ההודעות יהיו באתר אחד.

תומר רוזנר: אגב, גם בדיונים שמתקיימים בחוק הסחר האלקטרוני המגמה המסתמנת היא שהודעות ממשלתיות בכל התחומים ירוכזו באתר אחד, כדי שהציבור - - -

אופיר פינס-פז: ראשית, אני בעד שהן ירוכזו באתר אחד, במיוחד אם הצוות המקצועי של משרד הפנים המליץ על זה.

אופיר פינס-פז: אבל, לא נראה לי סביר שוועדה מקומית מפרסמת מודעה לעיתון, ובאתר שלה לא יהיה כתוב כלום.

אופיר פינס-פז: זה אבסורד.

תומר רוזנר: אפשר גם וגם.

אופיר פינס-פז: אפשר גם וגם למי שיש לו אתר.

אופיר פינס-פז: אולי לא לכל ועדה מקומית יש אתר.

אפרת דון יחיא: לא לכולם יש.

אהוד ענבר: יש ועדות שאין.

תומר רוזנר: תיקנתם כבר את החוק בעניין הזה שחייבים.

אופיר פינס-פז: תיקנו את החוק אבל נתנו לו זמן תחילה.

תומר רוזנר: עד 2009.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: יהיה בכולם אתר, רק נתנו להם זמן להיערך לדבר הזה.

אופיר פינס-פז: לכן מה שאני מציע בהקשר הזה – קודם כל, אני מציע שבאמת כל ההודעות תפורסמנה באתר המיוחד שמשרד הפנים יקים אצלו.

אפרת דון יחיא: אם זה גם של הוועדות המקומיות, אז חזרנו לעלות.

אופיר פינס-פז: אבל, את זה אתם רוצים.

אפרת דון יחיא: לא, אנחנו רוצים את ההודעות של מוסדות התכנון שהם אצלנו, ועדות מחוזיות - - -

אופיר פינס-פז: הוא אומר לך יש מסקנות אחרות שלכם.

ארז קמיניץ: אבל, הם לא אמרו שזה אתר שצריך להיות של המדינה.

תומר רוזנר: ודאי, שכן.

אופיר פינס-פז: חברים, זו המלצה ממשלתית.

אופיר פינס-פז: אתם לא רוצים - לא צריך.

אפרת דון יחיא: אמרנו שיש לזה עלות גבוהה.

אופיר פינס-פז: זה עניין שלכם, אנחנו לא נכנסים לזה.

אפרת דון יחיא: יש עלות להקמה של מערך שכזה.

אפרת דון יחיא: אנחנו צריכים להקים מערך שקולט או אדם, או מערכת שקולטת את זה, ודיברנו על העלות של זה, וזה הוצג בזמנו.

אופיר פינס-פז: האם אתם לא רוצים שתהיה לכם גם איזושהי שליטה על מה שקורה בוועדות?

אפרת דון יחיא: אנחנו צריכים תקציב.

אופיר פינס-פז: אז תיקחו תקציב.

אפרת דון יחיא: למה אנחנו צריכים שליטה על הודעות בהקלות של ראשון לציון?

אופיר פינס-פז: ראשון לציון זו דוגמה מצוינת למה אני חושב שאתם צריכים שליטה.

אופיר פינס-פז: אני שיניתי את חוק השמאים על זה.

אפרת דון יחיא: היא לא קיבלה בגלל זה הסמכה לתוכניות - - -

תומר רוזנר: אולי נצטט את הסעיף מההמלצות?

אופיר פינס-פז: איזה המלצות?

אופיר פינס-פז: מי עומד מאחוריהן?

תומר רוזנר: הצוות הבין-משרדי לרפורמה בחוק התכנון והבנייה.

אופיר פינס-פז: תנו שמות.

תומר רוזנר: מר קמיניץ יכול להגיד לנו את השמות.

ארז קמיניץ: ישבו פה גם משרד המשפטים, וגם משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: מי ריכז את הצוות?

אופיר פינס-פז: גם את זה לא יודעים?

ארז קמיניץ: שמאי אסיף.

אופיר פינס-פז: שמאי אסיף, אז בבקשה.

אופיר פינס-פז: מה ההמלצה?

ארז קמיניץ: בואו נשמע את ההמלצה.

ארז קמיניץ: אבל, זה עדיין לא הגיע לשלב שאנחנו יכולים ליישם את ההמלצות.

ארז קמיניץ: כמובן יש לנו שם הרבה המלצות.

ורד קירו: "תקבע חובה לפרסם מודעות בענייני תכנון ובנייה, באמצעות אתר אינטרנט מרכזי שינוהל על-ידי משרד הפנים, זאת בנוסף על חובות הפרסום הקיימות על-פי החוק..."

אפרת דון יחיא: בדיון הקודם הסברנו שאנחנו זקוקים ל-2 מיליון שקל כדי לפתח מערכת כזאת.

ארז קמיניץ: לא, 2 מיליון זה היה על משהו אחר.

אפרת דון יחיא: 2 מיליון אם אנחנו מפרסמים את הפרסומים של הוועדות.

אופיר פינס-פז: אבל, 2 מיליון שקל זה לא הצעת חוק תקציבית.

ארז קמיניץ: לא, לא.

ארז קמיניץ: על מה הוויכוח?

אופיר פינס-פז: אין ויכוח, אנחנו רוצים ללכת לקראתכם.

אופיר פינס-פז: אתה לא רוצה שנלך לקראתכם, לא צריך.

אופיר פינס-פז: על מה הוויכוח?

אופיר פינס-פז: הרי הממשלה המליצה על הדבר הזה, האם אתה חלק מהממשלה?

ארז קמיניץ: הממשלה המליצה על הדבר הזה.

ארז קמיניץ: אני לא יודע אם משרד האוצר בחן את הדבר הזה.

אופיר פינס-פז: אבל, אתה לא עובד במשרד האוצר.

ארז קמיניץ: בסדר, אבל אני מייצג את הממשלה פה.

ארז קמיניץ: זה לא עמדת הממשלה ש- - - של משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: חברים, בוא נעשה גם דברים טובים שהם בכיוון שכולם מסכימים עליו ברמה המקצועית.

אופיר פינס-פז: אם ישב צוות בראשותו של שמאי אסיף, וקיבל את המסקנות האלה - יכול להיות שאפילו משרד האוצר היה שותף בצוות, אינני יודע, יש להניח – ואנחנו גם חושבים, ואתם גם חושבים, וכולם חושבים, והסיפור הוא 2 מיליון שקל, לא 200 מיליארד דולר, זה אפילו לא הצעת חוק תקציבית.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק תקציבית זה מעל 5 מיליון שקל.

ארז קמיניץ: זה לא 2 מיליון שקל.

ארז קמיניץ: 2 מיליון שקל היה משהו אחר.

ארז קמיניץ: להקים אתר אינטרנט שבו כל ההודעות – אני לא בטוח שאתם ערוכים לזה טכנית.

אפרת דון יחיא: ודאי שכרגע לא, צריך לפתח את זה.

אפרת דון יחיא: אין לנו כרגע את זה.

אפרת דון יחיא: יש לנו את האפשרות לפרסם את ההודעות שאנחנו מוציאים, שאנחנו מכינים אותן, וזה מועצה ארצית, ועדה מחוזית.

אפרת דון יחיא: לכן, גם לא היתה התנגדות מטעם השלטון המקומי בזמנו, ולכן נערכה ההפרדה.

אפרת דון יחיא: כלומר, שאנחנו נפרסם את המודעות שלנו, והם יפרסמו מודעות של ועדות - - -

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת סוויד, בוא נסכם את זה כך.

אופיר פינס-פז: הפרסום יהיה בוועדה המקומית על-פי הכללים, ועל-פי מה שקבענו גם לגבי אתרים של ועדה מקומית, באותו נוסח.

אופיר פינס-פז: לגבי הפרסום באתר של הממשלה – אני מציע שנקבע לזה מועד תחילה יותר מאוחר שיאפשר לממשלה להיערך אם יש איזושהי בעיה.

אופיר פינס-פז: נקבע את הסעיף הזה נניח לשנת התקציב 2010, לינואר 2010.

אופיר פינס-פז: אני מניח שעד ינואר 2010 ימצאו את 2 מיליון השקלים.

חנא סוייד: אתה מתכוון למסמכי התוכנית.

אופיר פינס-פז: אני מתכוון לפרסום הכפול.

תומר רוזנר: לא, לפרסום של הודעות הפקדה גם באתר של משרד - - -

אופיר פינס-פז: הפרסום הכפול.

אופיר פינס-פז: כי הפרסום בוועדה המקומית יהיה מיידי בהנחה שיש שם אתר.

אופיר פינס-פז: אני מדבר על פרסום באתר אחד של כל התוכניות.

חנא סוייד: בסדר.

אופיר פינס-פז: את זה רק בקטע של הוועדות המקומיות, לא הפרסום הרגיל.

אופיר פינס-פז: הפרסום הרגיל של הוועדות הלא מקומיות זה במיידי.

אופיר פינס-פז: הפרסום הנוסף, ניתן לו תחילה של ינואר 2010.

חנא סוייד: כן.

חנא סוייד: אדוני היושב ראש, יש לזה גם היגיון.

חנא סוייד: הכוונה שאם מישהו בבאר שבע רוצה הקלה בבנייה, אז זה לא צריך להיות בארצי.

חנא סוייד: כלומר, לא איכפת למטולה מה קורה בשכונה ספציפית בבאר שבע.

חנא סוייד: כלומר, יש היגיון בלדחות את זה, ולהשאיר את זה לוועדות המקומיות.

חנא סוייד: אם יש אפשרות טכנית אחר כך שכל ההודעות יהיו באתר אחד, אז מה טוב.

חנא סוייד: אבל, שלביות.

אופיר פינס-פז: אני מניח שלא תהיה בעיה, כי לדעתי יהיה לינק פשוט בין המקומיות ובין הארצי.

אפרת דון יחיא: אם יהיה, אז בממשל זמין אפשר לעשות הפניה.

חנא סוייד: בסדר, אין בעיה.

אופיר פינס-פז: לכן, ניתן לדבר הזה עוד שנה וחצי.

אופיר פינס-פז: זה עוד הרבה זמן.

אפרת דון יחיא: מיידית זה ההודעות, כרגע הן יהיו גם באינטרנט.

קריאה: כן.

אפרת דון יחיא: לגבי התרשים, ולגבי הודעות של ועדות - - -

אופיר פינס-פז: תרשים אין.

אפרת דון יחיא: תרשים יהיה רק באינטרנט, וגם ביקשתי- - -

אופיר פינס-פז: אין תרשים בכלל.

ארז קמיניץ: תכניסו אחר כך תשריט, אז יהיה גם תשריט.

תומר רוזנר: בהודעה יהיה רק תיאור מילולי של הסביבה.

אופיר פינס-פז: תיאור מילולי יותר רחב.

חנא סוייד: אותו הדבר שיש בעיתון.

אופיר פינס-פז: אחר זה תהיה תוכנית מלאה עם תשריט מסודר, ולזה אנחנו אומרים הראשון ליולי 2009.

אופיר פינס-פז: ההודעות מהמקומיות לאתר משרד הפנים - ראשון לינואר 2010.

אופיר פינס-פז: הערות נוספות, בבקשה.

תומר רוזנר: אנחנו מציעים להוסיף הוראה שתבהיר שאתרי האינטרנט הן של משרד הפנים, והן של הוועדות המקומיות, יהיו נגישים ללא תשלום כדי שיהיה ברור שלא גובים על זה כסף.

ארז קמיניץ: לא, ולכן אנחנו מסתבכים.

ארז קמיניץ: הרעיון של משרד הפנים להפוך את כל התוכניות לנגישות, ואחר כך תולבש עליו איזושהי פלטפורמה של אפשרות להגיש במסמכים אלקטרוניים איזשהן פניות למוסדות התכנון - זה בוודאי יעלה כסף, כמו שעולה אגרה בפניה למוסדות - - -

חנא סוייד: אבל, פה לא מדברים על פניות, אלא על הפרסום.

ארז קמיניץ: אבל, הנגישות לאתר תהיה לצורך מה?

תומר רוזנר: לצורך העיון בתוכניות.

ארז קמיניץ: יהיה נוסח שיהיה רק לצורך עיון בתוכניות?

אופיר פינס-פז: כן, אחרי זה אתה יכול לגבות אגרות תמיד.

ארז קמיניץ: זה תלוי בנוסח של- - -

אופיר פינס-פז: אז תעשו נוסח שמבהיר את זה.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא נחסום - בוודאי שלא.

אופיר פינס-פז: להיפך, אני תומך בזה שאדם בתמורה לאגרה יוכל לבצע את כל הפעילות שלו מול הממסד באינטרנט.

אופיר פינס-פז: זה בסדר גמור.

ארז קמיניץ: ממשל זמין הולך לכיוון הזה.

אופיר פינס-פז: בסדר גמור, אף אחד לא יחסום את זה בהצעת החוק הזאת.

ארז קמיניץ: אנחנו גם לא רוצים שתוטל חובה עד תקופת זמן מסוימת ליצור את זה.

אופיר פינס-פז: הנוסח יהיה רק לצורך עיון ראשוני לגמרי.

תומר רוזנר: אנחנו גם מציעים להוסיף הוראה שמבהירה שהן ההודעות, והן התוכניות, תהיה אפשרות לעיון בהן לצמיתות, כל עוד הן בתוקף כמובן.

תומר רוזנר: תוכנית שהיא בתוקף תהיה באתר הזה לצמיתות.

אופיר פינס-פז: יהיה לו ארכיון כמובן.

תומר רוזנר: כן, כמובן בארכיון.

תומר רוזנר: דבר אחרון שאפשר לוותר עליו - אבל אם אתם רוצים לטובת הוועדות המקומיות והאזרחים - להוסיף את האפשרות של מסירת הודעות אלקטרוניות בהסכמה.

תומר רוזנר: אני מודה, זה לא כל כך קשור להצעה הזאת.

אופיר פינס-פז: נוותר על זה.

אופיר פינס-פז: תוסיף את התקנות, תוסיף את העניין של השר.

תומר רוזנר: הסמכה של שר הפנים להתקין תקנות.

ארז קמיניץ: בהסמכה של שר הפנים להתקין תקנות אפשר יהיה לקבוע גם אלו הודעות בדיוק כדאי שיישארו לנצח ולעד, ואיזה לא.

ארז קמיניץ: יהיו סוגים של הודעות, ויש גם עלויות לארכיונים.

ארז קמיניץ: זה גם לא רק עניין של עלויות, זה שאלה איך אתה בונה את האתר, ודברים טכנולוגיים שצריך לחשוב עליהם.

חנא סוייד: נכון, וגם החשיבות ההיסטורית, והחשיבות התכנונית שלהם.

חנא סוייד: למה צריך לשמור עניין של הקלה לגבי מרפסת לעולם ועד?

ארז קמיניץ: או שימוש חורג שהוא ממילא מוגבל בזמן.

אופיר פינס-פז: טוב.

אופיר פינס-פז: אני מציע שהתקנות פעם אחת יהיו באישור ועדת הפנים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להמציא המצאה חדשה – חד פעמית.

אופיר פינס-פז: אחרי זה כשהוא ירצה לתקן אותם הוא יוכל בלי אישור ועדה.

אופיר פינס-פז: האם יש דבר כזה?

תומר רוזנר: לא, אין דבר כזה.

אופיר פינס-פז: למה שלא נייצר?

תומר רוזנר: כי אי אפשר.

אופיר פינס-פז: בסדר, גם זו תשובה.

ארז קמיניץ: שוב, רק כדי להבין את מועדי התחילה השונים, כי אני לא משוכנע שהבנתי.

אופיר פינס-פז: אני אומר אותם עוד הפעם.

אופיר פינס-פז: מיידי – ראשון ליולי, ראשון לינואר 2010.

ארז קמיניץ: מה שלא הבנתי הוא מה קורה בכל אחד מהמועדים האלה.

אופיר פינס-פז: במיידי קורה הכול, למעט ראשון ליולי 2009.

אופיר פינס-פז: אין תרשים.

אופיר פינס-פז: בראשון ליולי 2009, כל מה שהיום משרד הפנים אומר: אתם יכולים, אתם רשאים, אבל לא בגלל זה יפסלו לכם תוכנית - ראשון ליולי אתם חייבים.

אפרת דון יחיא: זה אומר, כל מסמכי התוכנית.

אופיר פינס-פז: כל מסמכי התוכנית - ראשון ליולי באינטרנט.

אופיר פינס-פז: ממילא אני מניח שמאותו זמן משרד הפנים יגיד לכולם, מה שהייתם רשאים, עכשיו אתם חייבים - לא תתקבל תוכנית בלי.

אופיר פינס-פז: בראשון לינואר 2010 – זה הסיפור של אתר מורחב במובן של ההודעות המקומיות.

ארז קמיניץ: לגבי המועד השני – זה יוגבל לוועדות המחוזיות, מה שמשרד הפנים שולט עליו.

אפרת דון יחיא: מה שמשרד הפנים קיבל.

ארז קמיניץ: זה אומר שהוועדות המקומיות יצטרכו - -

תומר רוזנר: - - לפרסם אצלן את התוכניות.

תומר רוזנר: אנשים רוצים לראות את התוכניות.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה?

ארז קמיניץ: אני לא יודע אם הם ערוכים לזה.

אופיר פינס-פז: זו בעיה שלהם.

אופיר פינס-פז: אדוני, יושב-ראש ועדה מקומית זה אדם שבאופן תיאורטי יכול לעבוד במשרד המשפטים, לא אמרתי באיזה תפקיד.

אופיר פינס-פז: אלו אנשים שאמורים לנהל עניין, יש להם אחריות.

אופיר פינס-פז: מה הסיפור?

אופיר פינס-פז: הם יצטרכו לדאוג לזה שבוועדה שלהם בעוד שנה הם יקבלו תוכניות בצורה שאנחנו דורשים.

אופיר פינס-פז: אגב, זו תוכניות מוגבלות.

אופיר פינס-פז: זה כולה ועדה מקומית, זה לא תוכניות מסובכות כל כך באופן יחסי.

חנא סוייד: אגב, יש להם הרבה כסף.

ארז קמיניץ: זה לא רק כסף שלהם, זה גם כסף של היזמים.

אפרת דון יחיא: זה היזם, רק היזם יצטרך.

אופיר פינס-פז: אני לא חושב שזו תהיה בעיה.

תומר רוזנר: מה גם שמדובר בחיקוק.

תומר רוזנר: צריך לזכור, מדובר בחיקוק שהציבור זכאי לדעת מה החוק שחל עליו.

אופיר פינס-פז: ממילא זה קורה היום בלי חוק.

אפרת דון יחיא: כרגע כל התוכניות חייבים להגיש בצורה כזאת.

אפרת דון יחיא: זה סוג של בדיקה, ורוב מוחלט של התוכניות שהוגשו למרכז הבקרה לא עוברות את התנאים.

אפרת דון יחיא: כלומר, אם זה היה כתנאי לקליטת התוכנית הם לא היו מסוגלים.

אופיר פינס-פז: למה?

אפרת דון יחיא: האדריכלים שמגישים את זה עדיין לא הטמיעו את זה.

אפרת דון יחיא: יש הרבה דרישות לזה, ולוקח זמן להתרגל לזה.

אפרת דון יחיא: לכן, בשלב ראשון אנחנו מבקשים את זה במקביל כדי שנפיק לקחים, ולאט לאט זה יהיה.

אופיר פינס-פז: לפי דעתי, צריך להודיע להם.

אופיר פינס-פז: מינהל התכנון צריך להוציא הודעה, כי זה שחוקק חוק, לצערנו עוד לא כולם יודעים.

אופיר פינס-פז: צריך להוציא הודעה: חברים, בעוד שנה.

אופיר פינס-פז: צריך להבין את הדבר הזה, ולהוציא לאגודת האדריכלים, ולכל מי שמגיש.

אפרת דון יחיא: גם היום מגישים, אבל הם פשוט לא - - -

אופיר פינס-פז: לא, שהולך להיות חוק.

אהוד ענבר: אני לא בטוח שזה יעבוד.

אהוד ענבר: זו בעיה.

אהוד ענבר: הרי גם לנוהל מבא"ת יש זמן.

אהוד ענבר: אתה ראית את הספר של נוהל מבא"ת, וראית את דרישות הסף ששמים היום.

חנא סוייד: אבל, הוא כבר רץ הרבה זמן.

אהוד ענבר: אבל, עובדה שלא עומדים בזה.

אהוד ענבר: לא מטילים גזרה על הציבור שהוא לא יכול לעמוד בה.

חנא סוייד: כך אף פעם לא יבוא הזמן לעשות.

אופיר פינס-פז: אבל, תבין שאין לנו מה לעשות עם ההערה הזאת.

אופיר פינס-פז: מה יש לנו להגיד?

אופיר פינס-פז: אם אני אגיד שנה וחצי, האם הם כן יעמדו?

אופיר פינס-פז: הם צריכים להפנים, ואם הם יפנימו מהר, אז הם גם יטפלו מהר.

אופיר פינס-פז: אם ניתן להם להפנים שנתיים, אז הם יפנימו שנתיים – זה כל הסיפור.

אופיר פינס-פז: לכן, אין לי מה לעשות עם ההערה שלכם, וזה יישאר יולי 2009.

אהוד ענבר: יהיו עכשיו ועדות מרחביות שיופרדו.

אהוד ענבר: זאת אומרת, שיתבטלו לפי הוראות השר, ויקומו ועדות חדשות, וזה זמן.

אהוד ענבר: אני לא יודע אם הם יוכלו לעמוד בזה.

אופיר פינס-פז: או,קיי.

אופיר פינס-פז: אנחנו נקבע שהשר יהיה מוסמך מטעמים מיוחדים להאריך להם - אם יש באמת איחוד ועדות, שינוי ועדות.

אופיר פינס-פז: או,קיי, נוסיף את הסעיף הזה.

אפרת דון יחיא: לגבי האתר המורחב – וטוב שמשרד האוצר הגיע – האתר המורחב מחייב את משרד הפנים לפרסם גם הודעות של ועדות מקומיות, או שמאפשר- - -

אופיר פינס-פז: מה פתאום?

אופיר פינס-פז: למה אתם שואלים שאלות קיטבג?

אפרת דון יחיא: הפניה ככל שיש.

תומר רוזנר: החוק לא אומר איך לפרסם.

תומר רוזנר: את יכולה לעשות בדרך הפניה.

אפרת דון יחיא: אם החובה היא של משרד הפנים אז זה החוק, והחובה היא על המשרד הפנים, ולמלא את מקומה של ועדה מקומית.

אופיר פינס-פז: לא הבנתי מה הבעיה, ומה מדאיג אתכם.

ארז קמיניץ: השאלה היא שאלת ניסוח.

ארז קמיניץ: האם הנוסח יטיל חובה על משרד הפנים לייצר את האתר הזה שהוא אתר כללי, או שהוא יטיל גם חובה על משרד הפנים לפרסם את כל ההודעות של הוועדות המקומיות?

ארז קמיניץ: כי אם האופציה השנייה היא זו שתנוסח, אז מה שיקרה זה שהאחריות תהיה על משרד הפנים לדאוג לזה שהוועדות המקומיות יעבירו, וזה משרד הפנים לא - - -

אפרת דון יחיא: הקלה בבאר שבע היא לא משהו שמשרד הפנים יודע עליו, וצריך לדעת, ולהתעסק בו.

אופיר פינס-פז: אפשר להחליט שהאונוס יהיה על הוועדות המקומיות להעביר.

תומר רוזנר: אפשר לעשות הבחנה בין פרסום הודעות שהן הודעות של תוכניות, לבין פרסום הודעות שהן באמת הודעות נקודתיות של הקלה, שימוש חורג, שבאמת אין טעם שזה יהיה באתר מרכזי.

אופיר פינס-פז: או,קיי.

אופיר פינס-פז: ההודעות שאין בהן עניין לציבור שהוא מעבר לוועדה המקומית.

אופיר פינס-פז: הודעה על הקלה או על שימוש חורג, היא לא מעניינת את הציבור בבאר שבע אם היא מתרחשת בכרמיאל.

אופיר פינס-פז: היא כן מאוד מעניינת את הציבור של כרמיאל.

ארז קמיניץ: ודברים שבסמכות ועדה מקומית כן מעניינים את הציבור?

ארז קמיניץ: אם אני משנה שטח לצורכי ציבור ומגביל אותו - - -

אופיר פינס-פז: אם אתה עושה פרויקט ברמה מקומית ואני איש עסקים שגר בירושלים, ואני רוצה לעלות על פרויקט בכרמיאל, אני רוצה לדעת מזה.

ארז קמיניץ: נכון, אבל זה לא תוכניות בסמכות ועדה מקומית.

חנא סוייד: יש חלק.

תומר רוזנר: הרחבת דרך, הוספת שטחי ציבור.

אפרת דון יחיא: זה בדיוק דוגמה של דברים שלא צריכים.

ארז קמיניץ: הוספת שטחי ציבור בשכונה בבאר שבע תעניין את איש העסקים מירושלים?

תומר רוזנר: אם זו תוכנית שיש לה משמעות סטטוטורית, והיא לא נקודתית לאדם - - -

אופיר פינס-פז: היא לא רק תעניין את איש העסקים, אלא גם את חברינו המשועממים.

ארז קמיניץ: האם משרד הפנים הוא זה שצריך להיות אחראי?

אופיר פינס-פז: לא, התשובה היא לא באל"ף רבתי.

תומר רוזנר: האחריות תוטל על הוועדה המקומית כמובן.

אופיר פינס-פז: וגם נפטור אותה מנושא הקלות ומנושא השימוש החורג.

אופיר פינס-פז: לא כל הודעה היא צריכה להעביר למשרד הפנים.

אופיר פינס-פז: מי לקריאה השנייה והשלישית?

אריאל אבלין: אני מתנצל על ההגעה המאוחרת, הייתי בוועדת הכספים.

אופיר פינס-פז: אנחנו סולחים לך.

אריאל אבלין: אני מבין מחבריי שחזרנו לנוסח קודם, נוסח מקורי של הצעת החוק שדיבר על חובת פרסום גם של הודעות של הוועדות המקומיות לתכנון ובנייה.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע מה מסרו לך, אבל האינפורמציה לא מדויקת.

אריאל אבלין: אחריות לפרסום אין לה משמעות בהיבט התקציבי.

אופיר פינס-פז: ברור שלא.

אריאל אבלין: בהיבט התקציבי המשמעות היא שמשרד הפנים יצטרך לייצר פלטפורמה וממשק בין מערכת המחשוב של משרד הפנים, לבין כל אותן ועדות מקומיות שיאפשר להן את הפלטפורמה הזאת של פרסום.

אופיר פינס-פז: על-פי המלצת הוועדה הבין-משרדית שמשרד האוצר כפי הנראה היה חבר בה.

אריאל אבלין: אני לא מכיר המלצה כזאת.

אופיר פינס-פז: הקראנו אותה פה.

אופיר פינס-פז: זה שלכם, של הממשלה, לא שלנו.

אופיר פינס-פז: מה אתם רוצים מאיתנו?

אופיר פינס-פז: זה הכיוון שהממשלה רוצה.

ארז קמיניץ: היא לא הגיעה עדיין להליכי חקיקה.

תומר רוזנר: כן, אבל הממשלה אימצה אותה.

אופיר פינס-פז: אבל, כשאנחנו מחוקקים אנחנו מתחשבים במה שהממשלה מציעה.

ארז קמיניץ: אני לא יודע באיזה קונטקסט אתם קוראים בדיוק את ההמלצה הזאת.

אופיר פינס-פז: בקונטקסט הנכון כמובן.

ארז קמיניץ: מאוד יכול להיות.

ארז קמיניץ: אבל, אני באמת צריך לחזור אחורה ולראות.

אופיר פינס-פז: נתנו לזה grace עד ינואר 2010.

אופיר פינס-פז: כל הסיפור, כולל האתר שאנחנו בכל מקרה מסכימים עליו, זה משהו כמו 2 מיליון שקל, כולל דברים שלא קשורים לעניין הזה.

אופיר פינס-פז: עצם בניית האתר המיוחד לנושא הודעות תכנון ובנייה, יש לו גם עלות כספית.

אופיר פינס-פז: אז כל הסיפור הוא בשוליים.

אופיר פינס-פז: שנית, זו הכוונה של הממשלה.

אופיר פינס-פז: חברים שלכם ישבו בוועדה.

אריאל אבלין: אנחנו מייצגים את הממשלה.

אריאל אבלין: זאת היתה עמדת הממשלה.

אופיר פינס-פז: אבל, אתם לא מייצגים אותה, וזו הבעיה שלי.

אופיר פינס-פז: ישבה ועדה של חברים שלכם - לא חברים שלי - שהגיעה למסקנה, ואתם לא מייצגים אותם.

אופיר פינס-פז: אתם עובדים הפוך מהם, ואת זה אני לא מצליח להבין.

אופיר פינס-פז: אני לא מצליח להבין איך הממשלה הזאת עובדת.

אופיר פינס-פז: כל אחד על הקטע שלו, ושימות העולם - אני עכשיו פה, לא מעניין אותי כלום.

אופיר פינס-פז: זה שוועדה בין-משרדית ישבה – במקרה אתה לא בוועדה, אלא חבר שלך בוועדה - זה לא מעניין אותך.

ארז קמיניץ: זה לא נכון.

ארז קמיניץ: ועדת שרים קונקרטית לחוק הזה אמרה את דברה.

אופיר פינס-פז: אם אני אהיה אי פעם ראש ממשלה, אני מבטל את כל משרדי הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני עושה משרד אחד, וזהו, מספיק.

אופיר פינס-פז: שר אחד, משרד אחד, וזהו.

אופיר פינס-פז: זה לא יאומן, כל אחד תופס את שלו, ואין אלוהים, אין ממשלה, אין משרדים אחרים – אין כלום.

ארז קמיניץ: להיפך.

אופיר פינס-פז: זאת המלצות שלכם, תקריאי עוד הפעם את ההמלצה בבקשה.

תומר רוזנר: סעיף 4.2 להמלצות הצוות הבין-משרדי שאומץ בהחלטת הממשלה.

ארז קמיניץ: אז יש החלטה קונקרטית אחר כך לוועדת השרים על הצעת החוק הזאת.

ארז קמיניץ: אז, בואו נשאל את - - -

אופיר פינס-פז: ועדת שרים, באמת - פורום של שמונים איש שבאים לשתות גזוז, ואין להם מושג על מה הם מצביעים.

אופיר פינס-פז: שמונים, כולל הפקידים כמובן.

ארז קמיניץ: לא.

ארז קמיניץ: אבל, אותם חברים שהיו שם - - -

אופיר פינס-פז: יש פה החלטה של ועדה מקצועית שישבה על המדוכה בצורה רצינית.

אופיר פינס-פז: אני מבקש להקריא את ההחלטה.

ורד קירו: "תיקבע חובה לפרסם הודעות בענייני תכנון ובנייה באמצעות אתר אינטרנט מרכזי שינוהל על-ידי משרד הפנים, זאת בנוסף על חובות הפרסום הקיימות על-פי החוק".

אופיר פינס-פז: אתם לא רוצים, תחזור לוועדה ותראו.

ארז קמיניץ: יש פה רזולוציה של מה בדיוק, ואיך יהיו הפלטפורמות.

ארז קמיניץ: אותם חברים שהמליצו את ההמלצה הזאת, גם המליצו לוועדת השרים - אני יודע, כי אני יודע מה היתה עמדת משרד הפנים, ומה משרד המשפטים בהמלצה להצעת החוק הזאת - אותם חברים בדיוק המליצו לעשות את ההפרדה בין ועדות מקומיות - - -

אופיר פינס-פז: עשינו הפרדה.

חנא סוייד: ההפרדה נעשתה.

אפרת דון יחיא: לא, ביטלנו את ההפרדה באתר הזה.

ארז קמיניץ: נאמרו פה שני דברים.

ארז קמיניץ: ראשית, שהפרסום עצמו תהיה חובה של הוועדות המקומיות.

אופיר פינס-פז: חברים, יש הפרדה.

אופיר פינס-פז: האחריות והפרסום הוא קודם כל בוועדה המקומית - שיהיה ברור.

אפרת דון יחיא: זה צריך להיות ברור בנוסח.

חנא סוייד: ונתנו גם שהשר יתקין תקנות, ושהוא יפרט.

אופיר פינס-פז: שנית, החרגנו מתוך זה גם את כל הנושא של הקלות, ואישורים חורגים.

אופיר פינס-פז: גם הם לא יצטרכו להעביר את זה לאתר משרד הפנים, כי זה לגמרי מקומי.

אופיר פינס-פז: כל דבר אחר - הם יצטרכו להעביר לאתר משרד הפנים, בעוד שנה וחצי - תרגיעו.

אריאל אבלין: אני פספסתי את תחילת הדיון, והרציונאל בטח הוסבר.

אריאל אבלין: האחריות לפרסום והאחריות לכל ההחלטות שמתקבלות בוועדות המקומיות הם של הוועדות המקומיות.

אריאל אבלין: אני לא מבין למה אחריות לבניית מנגנון לפרסום הודעות אלה באינטרנט הוא של משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: משרד ממשלתי.

אופיר פינס-פז: אז מי יעשה את זה?

אריאל אבלין: אותה ועדה מקומית.

אופיר פינס-פז: היא תעשה את משרד הפנים?

אופיר פינס-פז: רק משרד הפנים יכול לקבל את כל הריכוז, מי יקבל את זה?

אופיר פינס-פז: אין מי שיקבל את זה?

אופיר פינס-פז: רק משרד הפנים מתוקף תפקידו יכול להיות האכסניה לכל התוכניות בכל רמות התכנון אם מחליטים שיש אכסניה.

אופיר פינס-פז: אפשר להחליט שאין אכסניה.

אריאל אבלין: השאלה שלי היא האם יש צורך באכסניה?

אריאל אבלין: ועדה מקומית של תל-אביב רוצה לפרסם את ההודעות שלה באינטרנט, אז אתה מטיל את החובה למשרד הפנים.

אופיר פינס-פז: אתה עושה דבר לא הוגן, אנחנו ישבנו שעה על העניין הזה, ובאת בחמש הדקות האחרונות.

אופיר פינס-פז: התנצלת, וקיבלנו את ההתנצלות שלך, ועכשיו אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר פינס-פז: מי בעד?

אופיר פינס-פז: מי נגד?

אופיר פינס-פז: מי נמנע?

אופיר פינס-פז: ה צ ב ע ה הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 86) (חובת פרסום הודעות באינטרנט), התשס"ח-2008 אושרה פה אחד להעלאה לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק הזאת עברה פה אחד על-פי כל הדברים שאנחנו סיכמנו במהלך הדיון, כולל הכול מכל וכל.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהתוצאה היא טובה, היא מאוזנת, והיא לא מכבידה על הממשלה בכלל, והיא מקלה על האזרח.

אופיר פינס-פז: היא יוצרת שקיפות טובה.

אופיר פינס-פז: אגב, כולל מה שאמרתי - הנושא הזה שבכל מודעה בעיתון תהיה הפניה לאתר האינטרנט, על- פי העניין כמובן.

תומר רוזנר: לא אמרת לגבי התקנות, האם זה כן באישור ועדה או לא בסוף.

אופיר פינס-פז: כן, באישור ועדה.

אריאל אבלין: אנחנו נצטרך לבחון את העלויות התקציביות של הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אין כלום.

חנא סוייד: בחנתם - עלות תקציבית להערכת משרד האוצר.

אריאל אבלין: ואם יהיה מדובר בהוצאה ניכרת, ייתכן שצריך להתייחס להצעת החוק הזאת כהצעת חוק תקציבית.

אופיר פינס-פז: לא, לא.

אופיר פינס-פז: אני מודיע לך שאם הצעת החוק הזאת היא תקציבית, אני מצביע נגדה.

אופיר פינס-פז: איזה שטויות?

אריאל אבלין: נבחן את העליות על התוספת.

אופיר פינס-פז: אין סיכוי בעולם.

אריאל אבלין: בוא נראה.

אריאל אבלין: אני צריך לשמוע ממינהל התכנון כמה יעלה להם לבנות את הממשק.

אפרת דון יחיא: הוועדה המקומית האחריות עליה להעביר את זה לממשק.

אופיר פינס-פז: אין כלום.

אריאל אבלין: מי שבונה את המערכת הוא משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: אבל, הוא בכל מקרה בונה את המערכת.

חנא סוייד: נכון.

אריאל אבלין: - - -של אנשי המחשוב של משרד הפנים, לכל פיפס שאתה מוסיף יש תג מחיר.

אופיר פינס-פז: ברור, אבל את המערכת בכל מקרה בונים.

אריאל אבלין: אין דומה מערכת של פרסום של הודעות של ועדות מחוזיות ומועצה ארצית, למערכת שצריכה עכשיו להתממשק, או לאפשר קליטת נתונים מכל הוועדות המקומיות.

אריאל אבלין: יש לדלתא הזאת משמעות מבחינת תקציב.

אופיר פינס-פז: מאה אחוז, אבל ההערכה של אנשי המקצוע של משרד הפנים ושל האוצר זה שהצעת החוק היא 2 מיליון שקלים.

ארז קמיניץ: של זאת, לא של - - -

אופיר פינס-פז: יש פה דלתא.

אופיר פינס-פז: קודם כל, דע שהורדנו סעיפים מהצעת החוק הזאת שיש להם משמעות תקציבית.

חנא סוייד: של התרשים.

אופיר פינס-פז: הורדנו את התרשים, ואני כבר ברווח של חצי מיליון שקל.

אופיר פינס-פז: חברים, להתראות.

אופיר פינס-פז: הלוואי שתריבו כך על הכספים הגדולים.

אופיר פינס-פז: הלוואי, תילחמו כך על משרד הביטחון.

אופיר פינס-פז: זו הבירוקרטיה הישראלית – רבים על המאה שקלים, ועל המאה מיליארד מעבירים.