ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 485, 2008-07-23 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב, בשעה טובה ומוצלחת ביום שני אחרי עבודה מאומצת אנחנו ו-53 אנשים טובים ואמיצים הצביעו בכנסת כדי להביע את רצון הכנסת כלפי המכינות הקדם צבאיות, ואני רואה את זה גם כחובתי אכן לקדם את החוק הזה במהירות האפשרית.

מיכאל מלכיאור: לפעמים צריך להתחשב פה ושם בדעה של המתנגדים אבל יחד עם זה אנחנו נסיים את החוק הזה, בעזרת השם, זה יהיה חוק בישראל, גם בקריאה שנייה ושלישית לכן שמתי את זה לפני שזה עבר ביום שני בהנחה שהכנסת תקבל את ההחלטה הנכונה.

מיכאל מלכיאור: אני שמתי את זה על הסדר יום וזו אכן כוונתי שאנחנו היום נסיים את העבודה ונצביע על קבלת החוק בקריאה שנייה ושלישית, ואני מקווה שעד אז גם הממשלה תתעשת, שלא נראה מצב חס ושלום, שהממשלה לקריאה שנייה ושלישית שוב תכריח אותנו להביא 50 חברי כנסת להתנגד לעמדת הממשלה.

מיכאל מלכיאור: זה לא ראוי, לא נכון בנושא כזה, ואני מאוד מקווה שיהיה שיקול נוסף.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שההצבעה בממשלה בוועדת השרים היה ברוב של אחד וזה היה אחרי גיוס מאוד גדול שמאן דהיא עשתה ואנחנו חושבים שישנה אפשרות שהממשלה גם תקבל עמדה ראויה בנושא שצריך באמת לפחות את כל הגורמים הציונים והמדינה לאחד מסביב וככה זה היה במליאת הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אז עם ההקדמה הזאת, אם יש עוד מישהו שרוצה להגיד, אם אבישי רוצה לבשר על שינוי עמדת ממשלה או משהו כזה אנחנו נשמח לשמוע.

ניסן סלומינסקי: מהניסיון שלנו בשבועיים האחרונים אם הממשלה מתנגדת זו ההבטחה הכי טובה שזה יעבור ברוב גדול בכנסת.

מיכאל מלכיאור: עם כל זה אני יכול לספור לך את הדברים התקציבים שעברו, אני לא מדבר על קריאה טרומית, הדברים התקציביים שעברו ב-18 החודשים האחרונים, אני עשיתי את זה מספר פעמים לכן אני יודע כמה זה קשה פה, היה לי תגבור מאוד חזק שלימור עבדה מאוד קשה והיו לה כמה עוזרים נאמנים, וכמובן המכינות עשו פה עבודה, אבל זה לא דבר הכי פשוט.

מיכאל מלכיאור: יש איזשהו כישרון של הממשלה תמיד ליפול בצד הלא נכון בדברים עקרוניים.

מיכאל מלכיאור: אמנם זה חוק תקציבי וזה עולה 30 מיליון שקל אבל זה לא תקציבי.

מיכאל מלכיאור: זה סך הכול מעגן בחוק את מה שהממשלה כבר החליט ה ומה שכבר מתבצע והוצע בתקציב וכו'.

מיכאל מלכיאור: עד כאן הדברים האלו.

מיכאל מלכיאור: לימור את רוצה להוסיף?

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: יישר כוח לכל העושים במלאכה הזו.

ריקי ארמן: רק רציתי לתקן.

ריקי ארמן: לא כל הסכום נמצא בתקציב היום.

ריקי ארמן: הסכום ב-2006 היה כ-25 מיליון.

ריקי ארמן: היום הסכום עומד על כ-13 מיליון ויש פה סכום שלא נמצא.

מיכאל מלכיאור: אבל הובטח על ידי הממשלה שתהא תוספת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו קיבלנו התחייבות.

ניסן סלומינסקי: רק לעדכן את מה שריקי אומרת, זה נכון שבתקציב עצמו בבסיס ב-2006 היה 20 מיליון אבל לאחר מכן ריקי, גם משרד החינוך וגם משרד הביטחון שמבחינתנו זה הממשלה הוסיפו את מה שצריך כדי שנגיע ל-30 מיליון שזה הסכום שבהם כבר מזה כמה שנים המכינות עובדות.

ניסן סלומינסקי: זה לא תוספת באמת רק מה, במקום שיחכו כל הזמן, יתנו, יתנו וכל הזמן נריב שיהיה פעם אחת ולתמיד מסודר.

ניסן סלומינסקי: הם ידעו מראש, יוכלו להתארגן לפי הסכום הזה ולא כל הזמן יהיו תלויים.

ניסן סלומינסקי: אבל זה לא תוספת כי הממשלה נתנה את זה דרך משרד החינוך, דרך משרד הביטחון.

לימור לבנת: יש לך הסתייגות מהדברים שאמר עכשיו חבר הכנסת סלומינסקי?

ריקי ארמן: אני לא מכירה את הסיכום.

ריקי ארמן: ייתכן שנמצא סיכום ל-2008.

ריקי ארמן: השאלה אם הסכומים שאתה מדבר עליהם נמצא להם פתרון לבסיס.

ניסן סלומינסקי: דיברתי על 2006.

ריקי ארמן: פה מדובר על חוק שהוא גם קדימה.

ריקי ארמן: אם נמצא איזשהו פתרון פרטני לשנה הזאת זה עדיין לא פוטר את השנים הבאות.

מיכאל מלכיאור: בדיוק בשביל זה אנחנו צריכים את החוק.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מודים לך על העידוד לחוקק את החוק.

מיכאל מלכיאור: אני רק אומר שבפועל כל התקציב הזה נמצא גם ב-2008, גם ב-2007, גם ב-2006.

מיכאל מלכיאור: לכן זה לא תוספת אמיתית אבל זה תוספת שהיא באמת בבסיס התקציב כי המכינות לא צריכות לבזבז את הזמן שלהם לרוץ פה בכנסת ואחרי כל חבר כנסת ואחרי משרד החינוך, משרד האוצר, משרד הביטחון, במקום לפעול במה שהם יודעים לעשות.

לימור לבנת: מצד שני יכול להיות שהאוצר חושב שה-10 מיליון שקל האלה בבסיס התקציב יערערו את תקציב המדינה.

לימור לבנת: יכול להיות שיש לכם בעיה.

מירב ישראלי: הצעת חוק המכינות הקדם צבאיות.

מירב ישראלי: בחוק זה יוצא צבא כהגדרתו בשירות ביטחון מיועד לשירות ביטחון כהגדרתו בחוק שירות ביטחון ששירותו הסדיר נדחה לפי אותו חוק עקב לימודיו במכינה קדם צבאית.

מירב ישראלי: מכינה קדם צבאית.

מירב ישראלי: מסגרת חינוכית המיועדת בעיקרה למיועדים לשירות ביטחון וליוצאי צבא שמטרותיה הכנת החניכים לשירות מלא בצבא הגנה לישראל וחינוך למעורבות חברתית ואזרחית.

מירב ישראלי: מכינה קדם צבאית מוכרת.

מירב ישראלי: מכינה קדם צבאית שהוכרה לפי הוראות חוק זה.

מירב ישראלי: הכרה במכינה קדם צבאית.

מירב ישראלי: שר החינוך יקבע הוראות לעניין ההכרה במכינה קדם צבאית כמכינה קדם צבאית מוכרת שיהיה לה תנאים להכרה כאמור, הוראות כאמור בסעיף קטן (א) ככל שיתייחסו בין היתר לאופן ההתאגדות של המכינה הקדם צבאית, ליכולתה הכספית והארגונית, לבעלי התפקידים בה, לתוכנית החינוכית והלימודית שתונהג בה ולתנאים הפיזיים והבטיחותיים הנדרשים לפעילותה.

מירב ישראלי: תקציב.

מירב ישראלי: השתתפות אוצר המדינה בתקציבה של מכינה קדם צבאית מוכרת תהיה מכפלת סכום הסל לחניך במספר החניכים באותה מכינה.

מירב ישראלי: לעניין זה סל לחניך סכום ההשתתפות בפועל של המדינה באחזקתו של חניך במכינה קדם צבאית משנת התקציב 2006 כפי שיעודכן באופן ובמועדים שיקבע שר החינוך.

מירב ישראלי: (ב) תקציב שנתי להשתתפות אוצר המדינה בתקציבן של כלל המכינות הקדם צבאיות המוכרות ייקבע בתחום פעולה נפרד בסעיף תקציב משרד החינוך וחוק התקציב השנתי.

מירב ישראלי: לעניין זה תחום פעולה וסעיף תקציב כהגדרתם בחוק תקציב שנתי כמשמעותו בחוק התקציב.

מירב ישראלי: מספר החניכים במכינות הקדם צבאיות המוכרות שיובא בחשבון לעניין השתתפות אוצר המדינה כאמור לא יעלה יותר מ-15% מדי שנה לעומת השנה שקדמה לה.

מירב ישראלי: תחילתו של חוק בשנת הכספים 2009.

מיכאל מלכיאור: חוק טוב.

ניסן סלומינסקי: זה באמת חוק טוב ומכובד לתפארת המדינה על אמת.

ניסן סלומינסקי: זה גם מתאים לשנת השישים.

שנית הראל: שנית הראל מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

שנית הראל: אני לחזור ולהזכיר את ההסתייגות שהעלינו גם בישיבות לקראת קריאה ראשונה לגבי קביעת סכום ספציפי בתוך הצעת החוק להבדיל מקביעת איזשהו מנגנון שיאפשר לשרה לקבוע את שיעור ההשתתפות במועדים שהיא תקבע מאוחר יותר.

שנית הראל: זה לעניין סעיף (3)א.

שנית הראל: אנחנו העלינו את ההסתייגות גם בישיבות הקודמות.

שנית הראל: הוועדה לצערי דחתה את זה.

מיכאל מלכיאור: אם אתם תהיו בעד החוק אנחנו נתחשב במה שאת אומרת.

לימור לבנת: המשרד מתנגד לחוק.

שנית הראל: אני מזכירה שבוועדת שרים לענייני חקיקה עמדת שרת החינוך היתה שהיא תומכת בהצעת החוק בכפוף לזה שהיא תקבל את התקציב המתאים ממשרד האוצר.

לימור לבנת: אני חושבת שלשרה יש תקציב מתאים.

ניסן סלומינסקי: זה 24 מיליארד, לא?

לימור לבנת: 27 מיליארד כמעט.

לימור לבנת: במשרד החינוך זה ישנו.

לימור לבנת: אני אומרת לך את זה מתוך ידיעה.

לימור לבנת: אבל את מייצגת בסדר את משרד החינוך.

לימור לבנת: אין לי טענה אליך.

ניסן סלומינסקי: אם יהיה לכם קושי למצוא אני מוכן להתנדב, תנו לי יומיים, ואני אמצא בתוך התקציב שלכם את הסכום הזה.

מיכאל מלכיאור: את צריכה לייצג את העמדה, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: יש לי רק שאלה.

ניסן סלומינסקי: למרות שדיברנו אז.

ניסן סלומינסקי: בזמנו רצינו בסעיף (3)א להכניס את הסכום 30 מיליון, שלא תהיה מחלוקת אחר כך.

ניסן סלומינסקי: זה ירד בסוף.

ניסן סלומינסקי: השאלה, מפה מה שאני שומע יכול להיות שהם יגידו בסוף שהנושא של השתתפות בפועל לא ברורה.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם לא כדאי לכתוב את הסכום 30 מיליון ואז לא יהיו חילוקי דעות וכולנו נדע, ובזה נפתור הרבה מאוד.

ניסן סלומינסקי: אחרי שזה יאושר יבוא משרד החינוך ויגיד, בפועל, יכול להיות שיתחילו מחלוקות מה זה הסכום הזה.

מירב ישראלי: ה-30 מיליון נוגע לסעיף קטן (ב) בסעיף (3).

מירב ישראלי: זה הסכום הכללי של כלל המכינות הקדם צבאיות.

מירב ישראלי: סעיף קטן (א) זה המנגנון להשתתפות.

ניסן סלומינסקי: אבל גם פה את לוקחת סכום השתתפות בפועל של המדינה באחזקתו של חניך בשנת התקציב 2006.

מירב ישראלי: נכון, אבל אם אתה קובע ש-30 מיליון בסעיף קטן ב', אתה עדיין צריך לקבוע מנגנון לחלוקה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להשאיר את זה אבל במקום להשאיר את זה סכום השתתפות בפועל של המדינה באחזקתו של חניך במכינה הקדם צבאית ב-2006 – 30 מיליון.

לימור לבנת: כתוב 25 מיליון בהערכת האוצר.

לימור לבנת: מאיפה הגענו ל-30 מיליון?

מירב ישראלי: זה מה שריקי אמרה גם עכשיו.

ניסן סלומינסקי: בתקציב של 2006 היה 20 מיליון.

ניסן סלומינסקי: הוצאנו ממשרד החינוך עוד, ומשרד הביטחון גם השתתף.

ניסן סלומינסקי: אז הצירוף של שניהם ביחד נתן לנו, זה החלק שלנו ל-30 מיליון.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שתתחיל מלחמה.

ניסן סלומינסקי: משרד החינוך יגיד אנחנו נתנו רק 25 מיליון.

ניסן סלומינסקי: זה שהמשרד הביטחון נתן גם, מה אכפת לנו.

ניסן סלומינסקי: אבל מבחינתנו זה מדינה.

ניסן סלומינסקי: אז יכול להיות שאם היינו כותבים פה 30 מיליון היינו פותרים את הכול.

מירב ישראלי: אבל עדיין אתה צריך לתת סכום יחיד לחניך.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: זה לא בא במקום זה.

ניסן סלומינסקי: המנגנון הוא אותו מנגנון.

ניסן סלומינסקי: מה אמרנו?

ניסן סלומינסקי: לוקחים את הסכום של 2006, מחלקים במספר התלמידים של 2006 והחילוק הזה נותן סל.

ניסן סלומינסקי: עכשיו השאלה מאיזה סכום.

ניסן סלומינסקי: כדי שלא יהיו מחלוקות והם יגידו 25 מיליון, וזה יגיד כך, ואנחנו נבוא נגיד אבל משרד הביטחון נתן גם, יגידו זה לא עניינו, שלא יהיו מחלוקות יכול להיות שכדאי להכניס את הסכום הזה.

יוחנן בן יעקב: אני רוצה לתקן את ניסן.

יוחנן בן יעקב: משרד הביטחון השתתף ב-2007 ולא ב-2006.

יוחנן בן יעקב: ב-2006 לא היתה שום השתתפות של משרד הביטחון, רק של משרד החינוך ושל כספים נוספים.

ניסן סלומינסקי: אני קורא לעצמי משרד הביטחון לצורך העניין, מה אכפת לך?

יוחנן בן יעקב: הדבר השני הוא אם חוזרים לדיון על ה-30 מיליון אני רוצה להזכיר את ההצעה שאני הצעתי להצמיד במקום סל חניך, דמי השתתפות של חניך בפנימיית עליית הנוער שזה תעריף קבוע שהאוצר מכיר אותו, המדינה מכירה אותו, כל המנגנונים במדינה מכירים אותו.

מיכאל מלכיאור: זה אותו דבר.

מיכאל מלכיאור: אם זה יותר ברור זה יכול לפתור את הבעיה.

מיכאל מלכיאור: מה היתה הסיבה שלא הכנסנו אותו?

מירב ישראלי: זה יכול להשתנות.

מירב ישראלי: אולי יבטלו את סכום ההשתתפות לחניך בפנימייה מחר.

מירב ישראלי: זו החלטה מנהלית.

מירב ישראלי: אתה יוצר בחוק מנגנון שתלוי בהחלטה מנהלית.

מירב ישראלי: אז זה לא משהו שאנחנו עושים בחוק.

מירב ישראלי: בחוק אתה חייב לכתוב משהו שתמיד יהיה קבוע ושהממשלה לא תוכל לשנות אותו בהחלטה מנהלית ואז החוק אין לו בכלל משמעות.

מירב ישראלי: זאת היתה הבעיה.

מירב ישראלי: הרי לא סתם לא קיבלנו את זה.

נתיב: אם ככה אז האמירה של חבר הכנסת סלומינסקי עוד יותר בתוקף כי יש סכום שממנו מתחילים.

נתיב: כי אחר כך יכולים לרדת עם סל לחניך גם כן בהחלטה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא אוהבים בדרך כלל בחקיקה להכניס סכום.

ניסן סלומינסקי: אני כבר שומע שיהיו מחלוקות כי איזה סכום להכניס?

לימור לבנת: שאלה.

לימור לבנת: האם על פי הנוסח הזה, האם השר יכול על פי סעיף (2) סעיף קטן ב, הוראות שהשר קובע.

לימור לבנת: האם זה אומר שיש בידיו אפשרות לקבוע גם את מספר החניכים במכינה כזאת?

מירב ישראלי: הוא יכול אולי לקבוע מספר מינימלי למשל.

לימור לבנת: אני ראיתי שיש להם 15%.

לימור לבנת: כתוב שלא יעלה על 15%.

מירב ישראלי: ההכרה במכינה היא צריכה להיות פשוט, כל הרעיון הוא שלא כל מי שמחר יקום וילמד 4 תלמידים ויקרא לזה מכינה יקבל את התקצוב.

מירב ישראלי: אלא ששר החינוך יקבע איזשהם קריטריונים.

לימור לבנת: אני רוצה בכל זאת לשאול.

לימור לבנת: האם בביטוי הזה שההוראות שהשר קובע יכול שיתייחסו לאופן ההתאגדות של מכינה קדם צבאית, זה בסדר.

לימור לבנת: ויכולתה הכספית והארגונית, האם בשלוש המילים האלה לא עולה מתוך זה שיכול גם השר להגביל את מספר התלמידים בהתאם ליכולתה הכספית הארגונית של המכינה הקדם צבאית.

לימור לבנת: למשל הוא יכול לומר, יכולתה הכספית והארגונית של המכינה הזאת הם כזאת שלא יכולים לקבל שם יותר מאיקס תלמידים.

שנית הראל: להכרה במכינה ותקצובה יש מגבלות של מינימום.

לימור לבנת: מה המגבלה של המינימום?

שנית הראל: אין כרגע מגבלת מקסימום.

מיכאל מלכיאור: זה הולך לפי שנים.

מיכאל מלכיאור: בשנתיים הראשונות זה 15.

מיכאל מלכיאור: אחר כך זה 20.

יוחנן בן יעקב: אנחנו יכולים לשנות טיפה אבל היום זה 25 בשנה הראשונה, 35 עם אפשרות לרדת ל-25.

לימור לבנת: אני מבינה שלא פותחים מכינה לכל 10 תלמידים.

מירב ישראלי: אין כרגע מגבלת מקסימום.

ניסן סלומינסקי: מגבלת מקסימום זה גידול ב-15%.

ניסן סלומינסקי: זו מגבלת המקסימום היחידה הקיימת אם החוק הזה עובר.

לימור לבנת: אפשר להקטין את המספר הקיים.

לימור לבנת: למשל אתמול שרת החינוך אמרה למשה הגר בתום ההצבעה אמרה לו, אין דבר, יש הרבה חוקים מתים בספר החוקים.

מיכאל מלכיאור: זה רק שלא רוצים לקיים אותם.

מיכאל מלכיאור: היא יכולה לא לאשר.

מיכאל מלכיאור: הולכים לבג"ץ.

לימור לבנת: האם היא יכולה למשל להקטין את מספר התלמידים על פני המספר הקיים?

לימור לבנת: יש במכללה מסוימת למשל קדם צבאית 100 תלמידים, האם היא לא יכולה על פי זה לומר שלדעתה, דעת המשרד, יכולתה הכספית והארגונית של מכללה מסוימת ביתיר לצורך העניין, היא כזאת שאי אפשר ששם יהיו 100 תלמידים אלא רק 70 תלמידים לדעת המשרד ולהקטין את מספר התלמידים.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שאפשר לעשות את זה.

לימור לבנת: אני שואלת על פי הסעיף הזה האם זה ניתן מבחינה משפטית על פי הניסוח הזה.

מירב ישראלי: היא יכולה להתנות תנאים שבהם היא בטוחה שהמכינה תוכל לתת את השירות.

מיכאל מלכיאור: לימור שואלת אם היא יכולה בצורה שרירותית.

אבישי פדהצור: היא קובעת כללים או תקנות.

אבישי פדהצור: אם יש בהם שרירות, אם יש בהם חוסר סבירות בשביל זה יש בתי משפט בירושלים.

אבישי פדהצור: בג"ץ מבקר.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה באמת חוסר סבירות.

מיכאל מלכיאור: היא התכוננה.

לימור לבנת: אני רק ציינתי.

לימור לבנת: אני לא אומרת שלזה היא התכוונה בהתאם לסעיף הזה.

לימור לבנת: אני יוצאת מתוך הנחה ששרת החינוך לא פועלת בתום לב בכל מה שנוגע למכינות הקדם צבאיות.

לימור לבנת: היא פועלת על מנת לחסל אותן.

לימור לבנת: ומכיוון שכך אני מאוד חשדנית לגבי כוונותיה ולגבי מה שהיא תעשה בעתיד, ועל כן אני חושבת שצריך לבדוק כאן בשבע עיניים כל ניסוח על מנת שהיא לא תוכל לנצל אותו אחר כך לרעה כדי להקטין את מספר התלמידים במכינות קדם צבאיות.

לימור לבנת: לכן אני שואלת את השאלה הזאת כדי לוודא שלא יוצר מצב שבו היא תוכל להקטין את מספר התלמידים כשהיא מתבססת על אותו סעיף שבו כתוב בהתאם ליכולתה הכספית והארגונית, היא תגיד מחר בבוקר לדעתי יכולתה הכספית והארגונית של המכללה ביתיר היא כזאת שלא יכולים להיות שם מאה תלמידים אלא רק 70 תלמידים ולכן היא מגבילה את מספר התלמידים.

מירב ישראלי: אבל יש מצב שזה יכול להיות נכון כי אם למשל יש בניין אחד שמכיל מאה תלמידים, והמכינה מקבלת מאתיים תלמידים, יש מצבים שזה יהיה סביר וענייני להגיד את זה.

מירב ישראלי: היא יכולה למשל להגיד שהיא רוצה לגבי בעלי תפקידים, למשל היא רוצה עכשיו שהמכללה תעסיק מאה מורים.

מירב ישראלי: היא יכולה לקחת כל דבר שכתבנו כאן בעצם ולהשתמש בו לרעה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לחלוק בנקודה זאת על חברת הכנסת לימור לבנת.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שהיא תשתמש לרעה, לא היא ולא מי שיבוא אחריה לדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: גם יש פגם מבחינה שיפוטית על חוסר סבירות.

מיכאל מלכיאור: הרי אם המכינה עד עכשיו תפקדה לפי הדבר הזה, פתאום בא שר וקובע דברים שרירותיים תמיד יכולים לעשות את זה בכל דבר ועניין אבל אז יש בחינה שיפוטית כמו שאמר אבישי בצדק.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאת הערת דבר שקצת מדאיג אותי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כתבנו פה שאפשר להגדיל לא יעלה ביותר מ-15% אבל אנחנו לא חייבנו.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת מה שאני הייתי כן רוצה שיהיה בתוך החוק שאם יש לפי הקריטריונים והכול, אם יש עוד 15% של תלמידים אז צריך לתת עוד 15%.

ניסן סלומינסקי: מאחר וקבעו את הסל עכשיו יש יותר תלמידים אז הסל מוכפל ביותר תלמידים.

לימור לבנת: זה כתוב.

ניסן סלומינסקי: אני הייתי כן מציע לכתוב סכום ואז לא יהיו מחלוקות יותר.

ניסן סלומינסקי: אחרת יהיה פתוח למחלוקות.

ניסן סלומינסקי: במשרד החינוך יבואו יגידו זה 25 מיליון, כל אחד יגיד סכומים אחרים.

מיכאל מלכיאור: איפה אתה רוצה בדיוק להכניס את זה?

מירב ישראלי: צריך לתקן את זה גם בא' וגם בב'.

מירב ישראלי: א' זה בעצם מספר החניכים בשנת 2006 חלקי 30 מיליון.

מירב ישראלי: זה הסכום לחניך.

מיכאל מלכיאור: וזה מוסכם שזה הסכום?

מיכאל מלכיאור: יוחנן מה הסכום הכולל?

אבישי פדהצור: בפועל היה 30 מיליון.

אבישי פדהצור: עכשיו איך הבפועל הזה נוצר?

אבישי פדהצור: מי נתן?

אבישי פדהצור: נתן משרד החינוך, אנחנו נתנו.

אבישי פדהצור: אני מכיר את זה הרי.

מירב ישראלי: ב-2006 הסכום על שינוייו היה 25 מיליון 128 אלף.

מירב ישראלי: זה הסכום שהיה בתקנה של משרד החינוך.

לימור לבנת: מה זה משנה מה היה.

לימור לבנת: הוועדה סוברנית.

אבישי פדהצור: להערכתי אין שם את התוספת שלנו.

ריקי ארמן: ב-2007 הסכום היה 29 מיליון 300 אלף.

יוחנן בן יעקב: צריך להבין שבגלל שאנחנו עובדים בשנת לימודים כי המוסדות עובדים בשנת לימודים אז לפעמים כיוון שאין תקציב למשרד בדצמבר, הוא משלם את זה בינואר והפער הזה שריקי מדברת עליו היה כי שילמו בינואר את מה שהיו צריכים לשלם בדצמבר.

יוחנן בן יעקב: עכשיו ב-2008 הנתון המעודכן ביותר שאנחנו זקוקים לו לפי הערכת אגף כלכלה ותקציבים של המשרד זה 32 מיליון, 966 אלף.

מיכאל מלכיאור: אז למה אתה רוצה לקצץ את זה?

ניסן סלומינסקי: זה לא הסכום שיש בתקציב.

ניסן סלומינסקי: זה הסיכום שהיה עם רענן דינור.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אם כדרכו בקודש רענן דינור לא יעביר את הכסף, אני יודע, אני עוד לא רואה את הכסף הזה בפנים.

ניסן סלומינסקי: יש לי את המכתב של רענן דינור.

מיכאל מלכיאור: היתה התחייבות של ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: אבל אם הוא בסוף לא יתן את זה.

ניסן סלומינסקי: אז בסוף 2008 בפועל, כי היום זה ב-12.9 ואם הוא לא יתן אז בסוף אנחנו נהיה על הפנים לכל החיים מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אז כדאי לרענן דינור למשוך את זה, לעבור את 2008, התקציב ישאר 12.9 והוא עשה חגיגה והמכינות הפסידו את הכול.

מיכאל מלכיאור: אז מה אתה רוצה להגיד?

ניסן סלומינסקי: לכן אני מציע לכתוב סכום.

מיכאל מלכיאור: למה לא לכתוב 32?

מיכאל מלכיאור: הרי ממילא אם הממשלה היתה פה איתנו אז זה היה רלוונטי לדבר מה צריך להיות הסכום.

מיכאל מלכיאור: מאחר וזה הסיכון היום עם המנכ"ל, אם אנחנו כבר כותבים סכום אז נכתוב את הסכום הזה ולא סכום יותר נמוך.

מיכאל מלכיאור: של 2008 זה מה שחשוב.

ניסן סלומינסקי: זה 32 ו-96 אלף.

מיכאל מלכיאור: אז זה 33.

ניסן סלומינסקי: מה ההפרש בין 2006 ל-2008 במספר התלמידים?

ניסן סלומינסקי: כי הרי אנחנו צריכים לחלק את זה למספר התלמידים?

ניסן סלומינסקי: יש הבדל?

יוחנן בן יעקב: ההפרשים הם קלים ביותר.

יוחנן בן יעקב: סביב 1600 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שב-2006 על אותם תלמידים נתנו השנה 7 מיליון יותר?

לימור לבנת: יכול להיות.

לימור לבנת: הרי הם חיים גם מתרומות.

לימור לבנת: זה לא מספיק הרי.

לימור לבנת: סכום שמקבלים פר תלמיד.

מיכאל מלכיאור: אז איך יכול להיות שהסכום גדל?

מיכאל מלכיאור: אם זה אותו מספר תלמידים בתוך שנתיים זה שהם צריכים כל מכינה לעבוד לצערי כדי לגייס עוד סכומים.

יוחנן בן יעקב: אמרתי את זה בישיבה הקודמת שנוצרה מצוקה תקציבית המדינה לא ממנה את מה שהצמדה לתקציב פנימיות מלא.

מיכאל מלכיאור: אז נקבל את ההצעה.

מיכאל מלכיאור: פשוט נכתוב את הסכום 33 מיליון שקל.

מירב ישראלי: אז איך מחשבים?

ריקי ארמן: זה סכום בעייתי מפני שהוא לוקח בחשבון גם מכינות בהקמה שעדיין לא קיבלו את האישור הסופי.

מיכאל מלכיאור: המכינות בהקמה לא מקבלים כסף.

מיכאל מלכיאור: בשנתיים הראשונות לא מקבלים שום דבר.

ריקי ארמן: יוחנן הסכום הזה שציינת כולל שתי מכינות שעתידות לקבל תקצוב לראשונה?

יוחנן בן יעקב: כן.

ריקי ארמן: והתקצוב הזה תלוי גם בבדיקה שתיעשה לקראת ספטמבר?

יוחנן בן יעקב: זה מתוקצב על עדכון כל שנה וגידול.

מיכאל מלכיאור: אם יהיה הפרש, אז זה הפרש של 15 או 20 תלמידים.

לימור לבנת: כמה זה מתוך הסכום של ה-33 מיליון שתי המכינות הללו?

מיכאל מלכיאור: אבל זה מכינות שכן יקבלו כי הם כבר תפקדו שנתיים וזה עניין אוטמטי.

ניסן סלומינסקי: לא כדאי אפילו להיכנס לזה.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו במקום סכום ההשתתפות בפועל נכתוב את הסכום 33 מיליון נגמר הסיפור.

מירב ישראלי: בב' נכתוב 33 מיליון.

מירב ישראלי: אז נכתוב, התקציב השנתי להשתתפות אוצר המדינה בתקציבן של כלל המכינות הצבאיות יעמוד על 33 מיליון שקלים חדשים וייקבע בתחום פעולה נפרד.

מירב ישראלי: זה סעיף ב'.

ניסן סלומינסקי: בסעיף א' תכתבי סל לחניך 33 מיליון שקל.

יוחנן בן יעקב: סליחה, אבל ברגע שכותבים את הסכום אסור להשמיט את הסעיף האומר כפי שעודכן.

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: זה נשאר.

ניסן סלומינסקי: במקום סכום ההשתתפות בפועל נכתוב 33 מיליון.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר רק בהגדרה של סל לחניך.

מירב ישראלי: סכום ההשתתפות באחזקתו של חניך אחד בודד.

מירב ישראלי: זה לא באחזקת כל המכינות.

מירב ישראלי: אנחנו צריכים עכשיו לקבוע סכום לחניך.

ניסן סלומינסקי: 33 מיליון מחולק ל-1600 תלמידים, סל לחניך.

מירב ישראלי: כרגע זה מנוסח פר חניך בודד.

מירב ישראלי: צריך פה סכום.

מירב ישראלי: אתם כותבים סכום 33, אז צריך גם פה סכום.

ניסן סלומינסקי: אז נכתוב 33 מיליון מחולק ב-1600 שהם 20,625קל.

לימור לבנת: את אולי יכולה להוסיף כפי שהיה בשנת לימודים תשס"ח ויעודכן וכו'.

מירב ישראלי: אז אנחנו אומרים סל לחניך זה סכום של 20,625 שקלים חדשים שיעודכן באופן ובמועדים שיקבע שר החינוך.

מירב ישראלי: (ב) ההשתתפות תהיה 33 שנשארת המגבלה של 15% מדי שנה.

אבישי פדהצור: אני רוצה אדוני ברשותך הערה לגבי סעיף (2).

אבישי פדהצור: בסופו של יום בצד ההיבטים התקציבים של החוק, החוק גם יוצר הסדרה מנהלית של הפעילות של המכינות.

אבישי פדהצור: נכון לעכשיו החוק שותק יחסית ביחס לאופן של מי המוסמך להכיר במכינה ובדרכי הביקורת השיפוטית על ההחלטות שלו.

אבישי פדהצור: מהשתיקה הזאת עולה לכאורה שההחלטה היא החלטה שר והפניה אליה כביקורת ישר לבג"ץ.

אבישי פדהצור: יכול להיות אולי כמודל משפטי יותר מתאים בשביל שהחוק הזה ככל שהוא יעבור ויתפקד להסמיך את המנהל להכיר לפי כללים שיקבע השר ולקבוע שהעתירה שלו על סירוב שלו להכיר למשל או כל החלטה שלו בעניין הכרה תהיה לבית משפט לעניינים מנהליים.

אבישי פדהצור: פשוט בשביל ליצור איזושהי קוהרנטיות שיש לנו בדברי חקיקה אחרים ביחס לביקורת שיפוטית על החלטות של רשויות מנהל.

אבישי פדהצור: זה לשיקול דעתכם.

אבישי פדהצור: לפי הנוסח הנוכחי לכאורה השר הוא זה שמחליט למרות שזה לא כתוב.

אבישי פדהצור: כתוב רק שהשר יקבע אבל ההנחה היא שאם השר קובע אז הוא גם זה שצריך להחליט אחרי זה איך מיישמים.

יוחנן בן יעקב: נכון להיום הדרך אושרה, מנכ"ל ממנה ועדה ממשרד החינוך.

אבישי פדהצור: מקורות שיפוט תמיד ישנם.

מירב ישראלי: אם לא נכניס משהו מיוחד זה יהיה בג"ץ.

מירב ישראלי: והוא אומר שמה שיותר מתאים זה בית משפט לעניינים מנהליים.

מירב ישראלי: זה פשוט ערכאה.

מירב ישראלי: איזו ערכאה מדובר.

מירב ישראלי: המנהל או מי שהסמיך לכך.

לימור לבנת: זה קיים בדברי חקיקה אחרים?

מירב ישראלי: לפי התוספת לחוק בתי משפט מנהליים החלטות שר הן יוצאות מבתי משפט לעניינים מנהליים והולכות לבג"ץ.

מירב ישראלי: אז לכן זה המצב שלנו כרגע פה.

לימור לבנת: למה זה המצב שלנו?

מירב ישראלי: ברגע שאמרנו עניין דרך ההכרה אז ההנחה היא שזה סמכות של השר.

מירב ישראלי: לא כתבנו כאן מעבר לזה.

לימור לבנת: האם בכל דבר חקיקה שבו כתוב השר יקבע תקנות תמיד מופיע אותו סעיף שבו כתוב גם שהערכאה תהיה בבית משפט מנהלי?

אבישי פדהצור: בדרך כלל מנסים להכניס את זה כי זה עולה בקנה אחד.

לימור לבנת: אומר יוחנן שהדרך הרגילה שבה זה מתנהל היא הקמת ועדה ממשרד החינוך.

לימור לבנת: לא השר יושב, השר מחליט.

אבישי פדהצור: היום איך שמשרד החינוך פועל זה מכוח הנחיות מנהליות.

אבישי פדהצור: עדיין כאשר היום נניח המנכ"ל יחליט להגיש בקשה להכרה כזו, דרך המלך לתקוף את ההחלטה שלו היא בעתירה לבג"ץ.

אבישי פדהצור: עכשיו ברגע שאנחנו עושים פה את העיגון החוקי כפי שהוא לפחות מנוסח עכשיו, אם אני אשאל מחר מי מחליט ואיך אני תוקף את ההחלטה שלו, דעתי האישית היא שהמוסמך להחליט הוא השר, הוא יכול לומר למנכ"ל לעזור לו אבל ההחלטה הסופית היא החלטת השר.

אבישי פדהצור: ובתור שכזו הביקורת עליה היא בבית המשפט העליון בדרך של עתירה לבג"ץ ולא בדרך של עתירה מנהלית או ערעור מנהלי במקרים אחרים.

אבישי פדהצור: זה לשיקול דעתכם.

אבישי פדהצור: שוב אנחנו מנסים לחוקק חוק שיחיה ככל שהוא יעבור בכנסת.

לימור לבנת: בחקיקה אנחנו לא קובעים איך בדיוק זה יקרה.

לימור לבנת: אנחנו הרי לא נכתוב ששר החינוך יורה למנכ"ל.

אבישי פדהצור: מה שאנחנו כן כותבים בחקיקה זה מי מקבל את ההחלטה וכיצד מעמידים אותה.

לימור לבנת: אני אומרת שמכיוון שאנחנו לא כותבים דבר חקיקה השר יורה למנכ"ל, לא כותבים, גם לא צריך שנכתוב, לא נכון שנכתוב, השר יורה למנכ"ל והמנכ"ל יקים ועדה, והוועדה תהיה מורכבת מכך וכך אנשים שישבו על המדוכה והם יחליטו למי לתת הכרה ואיך לתת הכרה, ורק מכינה שיהיו בה למעלה מ-50 חניכים לצורך הדוגמה, כל זה אנחנו לא כותבים אלא מקנים לשר באמת את הסמכות לפעול באופן סביר במשרד, סומכים על השר שהוא יעשה את זה כמו שצריך.

לימור לבנת: אז עכשיו להכניס כאן.

מירב ישראלי: מה שאבישי מציע זה דבר אחד קטן להוסיף כאן איך שאני מבינה בעצם.

מירב ישראלי: הוא אומר השר יקבע את ההוראות הכלליות של דרכי ההכרה אבל מי שיעשה את העבודה המנהלית הזאת בפועל שיגישו לו בקשה והוא יעשה, זה המנהל הכללי או מי שהוא הסמיך לכך, ואז המנהל הכללי יוכל להסמיך את מי שהוא רוצה וגם לקבוע ועדה.

מירב ישראלי: זה בעצם מה שהוא אומר.

מירב ישראלי: מה שצריך להוסיף פה זה דבר אחד קטן.

מירב ישראלי: המנהל הכללי או מי שהוא הסמיך לכך יכיר במכינה קדם צבאית כמכינה קדם צבאית מוכרת לפי הוראות שיקבע השר לעניין דרך ההכרה והתנאים להכרה כאמור.

מירב ישראלי: והחלטת המנהל לפי סעיף זה וזה, הערעור להחלטת המנהל יהיה בבית משפט לעניינים מנהליים.

מירב ישראלי: עתירה לבית משפט לעניינים מנהליים.

מירב ישראלי: זה מה שהוא מציע.

מירב ישראלי: לא מעבר לזה.

מיכאל מלכיאור: את חושבת שראוי שזה יהיה?

מירב ישראלי: נראה לי שאם בלאו הכי היום זה ככה ואנחנו לא רוצים שגם השר יעסוק אישית בכל דבר ויש מנגנון אז אפשר לקבוע אותו.

לימור לבנת: ממתי השר עוסק אישית בכל דבר שכתוב בחוק?

מירב ישראלי: עקרונית למשל כמו שאמרנו בתרבותי ייחודי השר מכיר במוסד תרבותי ייחודי למשל.

מירב ישראלי: יש מצבים.

אבישי פדהצור: ההכרה בקבוצה היא הכרת שר.

אבישי פדהצור: אני אומר שבתרבותי ייחודי ההכרה בקבוצה היא הכרת שר כי חשבנו שבגלל המשמעות.

מירב ישראלי: גם השר ייתן הכרה למוסד.

מיכאל מלכיאור: בסדר.

מיכאל מלכיאור: תחליטו כן, כן.

מיכאל מלכיאור: לא, לא.

מיכאל מלכיאור: אז נכניס את זה.

מירב ישראלי: המנגנון יהיה יותר ברור.

מירב ישראלי: גם לא צריך שהשר עכשיו יקבע הוראות מה המנגנון.

יוחנן בן יעקב: הייתי מעיר רק הערה אחת.

יוחנן בן יעקב: 1600 תלמידים בתחילת שנת הלימודים.

יוחנן בן יעקב: בגלל שנה ב', לזה יכולה להיות משמעות.

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: אבל לא כתבנו מספר תלמידים.

מירב ישראלי: לכל תלמיד מוקצב 20,625 אלף.

שנית הראל: ל-20 אלף הגענו כי חילקנו את הסכום הכולל במספר התלמידים.

יוחנן בן יעקב: יכול להיות שיותר נכון לעשות הפוך.

יוחנן בן יעקב: לכתוב 33 מיליון על בסיס 1600 חניכים בתחילת השנה ואז המכינות ירוויחו טיפה.

יוחנן בן יעקב: במקום לכתוב סל לחניך לכתוב 33 מיליון שנתי, לפי 1600 תלמידים בתחילת שנת הלימודים.

מירב ישראלי: עדיין זה אותו דבר.

מירב ישראלי: זה אותו דבר, אין הבדל.

מירב ישראלי: אם אתה כותב 20,625 שקל במכפלת התלמידים, זה במכפלת התלמידים ולא חשוב כמה זה 1700, או 1800 תלמידים, לא חשוב כמה.

מיכאל מלכיאור: להיפך, אם יש לך מספר יותר קטן של תלמידים אז זה יותר טוב.

יוחנן בן יעקב: למה אמרתי 1600 בתחילת השנה?

מיכאל מלכיאור: הבנתי מה שאמרת אבל אני חושב שלא הבנת מה יוצא יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: רק שידעו מאיזה סכום הגידול של 15% כל שנה.

מירב ישראלי: הגידול הוא בתלמידים, לא בסכום.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על התלמידים.

ניסן סלומינסקי: לכן צריך לכתוב שהבסיס שאנחנו מדברים מבחינת התלמידים.

מירב ישראלי: סעיף (א) אומר שכרגע 20,625 שקל יעודכן באופן ובמועדים שיקבע שר החינוך.

מירב ישראלי: התקציב הכולל לא יפחת מ-33 מיליון, ומספר התלמידים לא יעלה על הגידול.

מירב ישראלי: נגיד שיהיה גידול של 15%.

שנית הראל: זה מינימום.

מירב ישראלי: את כותבת לא יפחת, אני לא מכריחה אותך לתת יותר.

מירב ישראלי: אז יש פה מצב שיכול להיות מספר יותר גדול של חניכים, הסכום יישאר 33 מיליון.

יוחנן בן יעקב: ה-15% צריך לחול על ה-33 מיליון.

מיכאל מלכיאור: זה ברור.

מירב ישראלי: אני חושבת שעדיף להשאיר את זה, תקציב שנתי להשתתפות אוצר המדינה בתקציב של כלל המכינות הקדם צבאיות המוכרות שזה מה שאמר סעיף (א).

מירב ישראלי: בשביל מה אנחנו צריכים להגיד סכום?

מירב ישראלי: לא נגיד סכום.

מירב ישראלי: נגיד שהם ישתתפו בסכום של כלל התלמידים כל שנה.

מירב ישראלי: כמה תלמידים שיש ככה הם ישתתפו.

ניסן סלומינסקי: מה כתוב לך בסעיף (א)?

מירב ישראלי: בסעיף (א) כתוב ככה:

מירב ישראלי: השתתפות אוצר המדינה בתקציבה של מכינה קדם צבאית מוכרת תהיה מכפלת סכום הסל לחניך במספר החניכים באותה מכינה.

מירב ישראלי: סל לחניך, סכום של 20,625 שקלים חדשים כפי שיעודכן באופן ובמועדים שיקבע שר החינוך.

מירב ישראלי: ואז אני משאירה את סעיף (ב) תקציב שנתי להשתתפות אוצר המדינה בתקציבה, בואו נכתוב לפי סעיף קטן (א) ואז לפי סעיף קטן (א) הסכום כבר נקבע בסעיף קטן (א) ואז הגידול הוא לפי מספר התלמידים.

מירב ישראלי: ייקבע בתחום פעולה נפרד.

מירב ישראלי: ואז בסוף, מספר החניכים במכינות הקדם צבאיות לא יעלה ביותר מ-15%.

מירב ישראלי: אז אם המספר בסעיף (א) יעלה וה-33 מיליון יישאר.

מירב ישראלי: לדעתי זה יותר נכון.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר רק את צריכה לקבוע נניח יהיו מספר תלמידים, את לא תדעי אם זה גידול של 10% או 7%.

ניסן סלומינסקי: אין בכלל גידול.

ניסן סלומינסקי: כי אם את לא כותבת מה הוא הבסיס של התלמידים.

מירב ישראלי: אני כותבת.

מירב ישראלי: תהיה הכרה לפי החוק הזה.

מירב ישראלי: ההכרה שקיימת היום היא כבר לא תקפה לצורך החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: את צריכה לכתוב אחד מהסכומים, או את הסכום הכולל או את מספר התלמידים ואז זה סגור.

ניסן סלומינסקי: אם לא אז את לא יודעת מה הבסיס.

ניסן סלומינסקי: אם יהיה כתוב רק 21 אלף, אז יכולים לבוא ולהגיד שהתקציב באמת היה 25 מיליון והוא התחלק על 1800 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: הוא יכול להגיד שזה התחלק על 1400 תלמידים.

מיכאל מלכיאור: לא על 1800.

מירב ישראלי: לדעתי יש פה תשובות לכול.

מירב ישראלי: אני אסביר למה.

מירב ישראלי: היה מנגנון של הכרה שהוא היה מנגנון מנהלי.

מירב ישראלי: אתם מתייחסים עכשיו למה שקם בשטח לפי המנגנון המנהלי.

מירב ישראלי: אנחנו יוצרים פה מנגנון חדש של הכרה שאף אחד לא אומר שהמנגנון שהיה קיים המנהלי היום יועתק.

מירב ישראלי: שהשר יחליט שעכשיו כל המכינות, עכשיו בדיוק ככה הוא מעתיק לפי החוק.

מירב ישראלי: הרי אנחנו נותנים לו את הסמכות לקבוע תנאים.

מירב ישראלי: אז סביר להניח שמה שהוא יעשה, הוא ייקח את התנאים המנהליים שקיימים היום, יקבע את זה, ואז המכינות שמקבלות היום ימשיכו לקבל.

מירב ישראלי: אבל עקרונית מה שעשינו פה קבענו מנגנון חדש.

מירב ישראלי: חוקי.

מירב ישראלי: משנת 2009 ואילך המנגנון עובר להיות ממנגנון מנהלי, הוא לא יהיה קיים יותר המנגנון שקיים היום, המנגנון החדש יהיה המנגנון הזה.

מירב ישראלי: עכשיו נגיד שהשר יעתיק את המצב הקיים, יש לו כמה מכינות קדם צבאיות, נגיד 30, כל המכינות האלה יהיו עכשיו מכינות מוכרות מכוח החוק כי הוא העתיק.

מירב ישראלי: ואז אנחנו אומרים, השתתפות אוצר המדינה בתקציבה של מכינה קדם צבאית מוכרת לפי החוק הזה תהיה מכפלת סכום הסל לחניך במספר החניכים באותה מכינה בפועל.

מירב ישראלי: כמה שיש באותה מכינה יקחו את הסל לחניך.

מירב ישראלי: ברגע שהיא מכינה מוכרת, אנחנו מציינים מצב, יש בה 100 חניכים עכשיו אתה מצלם את המצב.

מירב ישראלי: זה המצב שיהיה היום, מכאן ואילך משנת 2010 ואילך אפשר להתחיל גידול של 15%.

מירב ישראלי: אתה תצלם את המצב.

מירב ישראלי: יש פה את כל המשתנים.

מירב ישראלי: לא חסר פה אף משתנה.

ניסן סלומינסקי: הגידול הוא לא במכינה פרטנית.

לימור לבנת: יש לי הצעה.

לימור לבנת: מה שמירב אומרת יש בו היגיון אבל בכל זאת יש בעיה מסוימת שזה לא כתוב באופן הכי מפורט לכן אפשר להוסיף את מספר התלמידים הקיים כרגע, כמו שמירב אומרת, צילום המצב שקיים כרגע, אפשר להוסיף אותו בדברי ההסבר.

לימור לבנת: מרגע מסוים כל מה שהיה עד אותו רגע לא קיים למעט מספר התלמידים.

ניסן סלומינסקי: נניח את כותבת את הסכום.

ניסן סלומינסקי: לא יפחת מ-33 מיליון.

ניסן סלומינסקי: נניח היא תכיר בחצי מהמכינות.

ניסן סלומינסקי: אז לא חשוב, החצי השני יקבל את ה-33, אז אין לה אינטרס להקים מכינות או דברים כאלה.

מירב ישראלי: אם היא תכיר עכשיו ביותר מכינות, ה-33 מיליון לא יספיקו.

מיכאל מלכיאור: זה נכון.

מיכאל מלכיאור: אבל מה שמדאיג אותי יותר זה מה שלימור אמרה בהתחלה.

מיכאל מלכיאור: לפי ההערה שלך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כן רוצים להגביל את שיקול הדעת.

שנית הראל: אי אפשר לקבוע בחוק בכמה תלמידים היא תכיר או לא תכיר כי זה בדיוק שיקול הדעת שניתן לכללי הכרה.

לימור לבנת: אני לא סתם אמרתי.

שנית הראל: אנחנו בשנים האחרונות מכירים ביותר ויותר מכינות.

לימור לבנת: מי מכיר ביותר?

לימור לבנת: אני הכרתי ביותר מכינות.

לימור לבנת: השרה לא הכירה ביותר מכינות.

לימור לבנת: את יכולה לקרוא שוב את סעיף (3)א?

מירב ישראלי: השתתפות אוצר המדינה בתקציבה של מכינה קדם צבאית מוכרת יהיה מכפלת סכום הסל לחניך במספר החניכים באותה מכינה.

מירב ישראלי: לעניין זה סל לחניך, סכום של 21 אלף שקלים חדשים כפי שעודכן באופן שייקבע שר החינוך.

מירב ישראלי: סעיף (ב) אומר, תקציב שנתי להשתתפות אוצר המדינה בתקציבן של כלל המכינות הקדם צבאיות לפי סעיף קטן (א), זאת אומרת המכפלה ובלבד שלא יפחת מ-33 מיליון שקלים חדשים.

ניסן סלומינסקי: אין לה אינטרס להוריד.

מירב ישראלי: זה יכול להיות יותר אבל זה לא יכול להיות פחות.

ניסן סלומינסקי: ואז אין לה אינטרס להוריד מכינות, לא לאשר.

ניסן סלומינסקי: כי את הכסף היא תאשר בין כה וכה, אז מה היא תרוויח מזה?

ניסן סלומינסקי: האינטרס היחיד שלה להוריד מכינות זה להרוויח כסף.

לימור לבנת: לא נכון.

לימור לבנת: האינטרס היחידי שלה הוא להרוויח כסף.

לימור לבנת: האינטרס שלה הוא לחסל את המפעל הזה.

לימור לבנת: לא רק להרוויח כסף.

לימור לבנת: אני חולקת.

לימור לבנת: מותר לי לחלוק על זה.

לימור לבנת: האינטרס שלה הוא להרוויח כסף זה נכון אבל יש לה אינטרס לחסל את זה.

לימור לבנת: הרווח פה מהכסף הוא עניין שולי, בשביל הכמה מיליוני שקלים האלה.

לימור לבנת: ולכן אני רוצה רגע לשאול האם אפשר מירב להוסיף בסעיף קטן (א) בסעיף 3, האם אפשר כאן להוסיף ולומר, על פי מצב הצילום המצב הקיים או במילים כאלה או אחרות.

מירב ישראלי: זה צריך משהו אחר.

מירב ישראלי: זה הוראת מעבר כזאת.

מירב ישראלי: זה לא בתוך סעיף התקציב.

מירב ישראלי: יהיה תהליך הכרה חדש מכוח החוק.

מירב ישראלי: אבל יכול להיות שזה ישתנה.

מירב ישראלי: יכול להיות שהיא תוסיף, יכול להיות שהיא תוריד.

לימור לבנת: אנחנו מתחילים ברגע מסוים מנקודת אפס אבל על פי צילום המצב הקיים דהיינו של מספר החניכים.

מירב ישראלי: לא אבל איפה את צריכה את זה?

מירב ישראלי: (3)א מתייחס לחניך בודד.

מירב ישראלי: הוא לא מתייחס למספר חניכים.

מירב ישראלי: אז את לא צריכה שם לציין מספר חניכים.

לימור לבנת: אני אומרת ככה.

לימור לבנת: יש לנו כאן 3 מרכיבים.

לימור לבנת: משולש.

מירב ישראלי: זה ה-33 מיליון.

מירב ישראלי: 33 מיליון מקבל את זה.

מירב ישראלי: לא צריך להגיד מספר חניכים.

לימור לבנת: אני חולקת עליך.

לימור לבנת: אתם מתבססים על תום ליבה של השרה.

לימור לבנת: ואני רוצה לעגן את זה מכל הכיוונים ולחשק את זה מכל הכיוונים.

לימור לבנת: יש לי אולי מחלוקת מסוימת איתכם.

לימור לבנת: אז אני אומרת כך, יש משולש פה שיש לו שלוש צלעות.

לימור לבנת: צלע אחת היא הסכום לחניך.

לימור לבנת: צלע שנייה סך הכול הסכום.

לימור לבנת: והצלע השלישית היא מספר התלמידים.

לימור לבנת: לכן אני אומרת ברגע שאנחנו קבענו את הסכום הכולל 33 מיליון שלא יפחת, ברגע שקבענו את הסכום לחניך,

ניסן סלומינסקי: ממילא קבעת את המספר.

לימור לבנת: לא ממילא קבעתי את המספר לצערי.

מיכאל מלכיאור: כי אתה לא יכול לכתוב לא יפחת מ-1600 תלמידים, כי אם יהיו 1500.

לימור לבנת: לא "לא יפחת".

לימור לבנת: אני אומרת כרגע כפי שמירב הסבירה את זה קודם אנחנו עכשיו אנחנו עוברים למודל חוקי חדש שונה ממה שהיה עד עכשיו.

לימור לבנת: על פי המודל החדש אנחנו מתחילים אותו מנקודה, אנחנו מצלמים את המצב הקיים ומתחילים ממודל חוקי חדש.

לימור לבנת: כדי לצלם את המצב הקיים אנחנו צריכים גם לצלם למעשה את מספר החניכים כפי שהיה עד הרגע הזה.

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: יכול להיות שמספר החניכים משנה שעברה ל-2009 ישתנה.

מירב ישראלי: מה שאת רוצה לצלם מצב זה את המכינות הספציפיות שקיבלו הכרה, לא את מספר התלמידים.

מירב ישראלי: מספר התלמידים יכול להשתנות.

לימור לבנת: את המכינות על מספר התלמידים שהיה בהן.

מירב ישראלי: אבל מספר התלמידים מתבטא ב-33 מיליון.

מירב ישראלי: מה זה 33?

מירב ישראלי: זה 21 אלף כפול 1600.

מירב ישראלי: זה המשמעות של 33 מיליון, אז את לא צריכה להגיד את זה כי זה לא יפחת.

לימור לבנת: אני חוששת בכל זאת.

לימור לבנת: אני חוזרת ואומרת אם חבריי לא יסכימו.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: מה שאת אומרת זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: זה לא בסעיף הזה.

ניסן סלומינסקי: מה שאת אומרת שיכול להיות בסעיף (2)ב, שמה יכול להיות שאני לא יודע מה הקריטריונים שהיא קובעת אז אפשר להגיד שני דברים.

ניסן סלומינסקי: אפשר להגיד עד שיומצאו קריטריונים אחרים יחולו הקריטריונים האלו, ואם אתם חושבים שהיא תקבע איזה קריטריון אחר אפשר להגיד שזה יהיה באישור ועדת חינוך.

מירב ישראלי: זה יהיה (2)א.

מירב ישראלי: שר החינוך יקבע הוראות לעניין דרך ההכרה באישור ועדת החינוך.

מירב ישראלי: ואז אתם יכולים לראות פחות או יותר אם הקריטריונים יבטיחו שהמכינות הקיימות יעברו גם לחוק הקיים או שלא.

מיכאל מלכיאור: זה מעגן.

מיכאל מלכיאור: זה גם דבר נכון.

לימור לבנת: נחה דעתי.

יוחנן בן יעקב: אני רוצה ברשותכם תיקון לדברים שאמרתי קודם.

יוחנן בן יעקב: הנתון המדויק הוא 33 מיליון לחלק לממוצע שנתי של 1400 תלמידים ולא 1600 ואני אסביר מדוע.

יוחנן בן יעקב: בתחילת השנה יש 1600, בסוף השנה 1100 או 1200 כי יש תלמידים שלומדים חצי שנה, אלה ששנה ב' וכדומה, לכן הנתון כדי להגיע ל-33 מיליון הוא סל של 23.5 אלף.

ניסן סלומינסקי: הממוצע זה 1400 תלמידים?

יוחנן בן יעקב: בדיוק.

יוחנן בן יעקב: כי הממוצע השנתי הוא 1400.

יוחנן בן יעקב: זו היתה באמת טעות שלי.

יוחנן בן יעקב: אני מתנצל.

יוחנן בן יעקב: אז צריך לשנות את המספר של 21 אלף ל-23 אלף.

יוחנן בן יעקב: זה לא משנה את סך הכול הכולל.

מיכאל מלכיאור: אם לא היית אומר את זה היינו מפסידים פה.

מירב ישראלי: רק בקיצור.

מירב ישראלי: יש הסתייגויות שהגישו לנו בכתב סיעת חד"ש.

מירב ישראלי: אני רק רוצה להסביר.

מירב ישראלי: הם רוצים בעצם להוריד את סעיף (3).

מירב ישראלי: אני סבורה שמכיוון שכל המשמעות של החוק היא סעיף (3) זו בעצם הסתייגות שמאיינת את החוק שאי אפשר להגיש אותה.

מירב ישראלי: אני משערת שהם רצו הסתייגות דיבור.

מירב ישראלי: אם הם ירצו הסתייגות דיבור אז אני אכניס את זה.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: אם זה מאיין את החוק לא יכולה להיות הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אבל אם נצביע ונפיל את זה?

מיכאל מלכיאור: עדיין הם יכולים להעלות את זה במליאה.

מיכאל מלכיאור: אם אין עוד הסתייגויות אנחנו נעבור להצבעה.

מיכאל מלכיאור: שלושת הנוכחים הם ברי זכות הצבעה.

מיכאל מלכיאור: אז מי מצביע עם השינויים, התוספות שהכנסנו.

מיכאל מלכיאור: הצבעה חוק המכינות הקדם צבאיות התשס"ח 2008 .

מיכאל מלכיאור: בעד – 3 נגד- אין נמנעים – אין

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח גדול ובאמת שיהיה לכם בהצלחה.