ועדת המשנה לנושא דו"ח מבקר המדינה על ההתנתקות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 27, 2008-07-20 10:00

עמירה דותן: אנחנו רוצים לייחד את הפגישה שלנו היום, גם פה וגם בשטח, לכל הנושא של העסקים ולכן אולי קודם נכיר אחד את השני.

עמירה דותן: חברי הכנסת, שאני מאוד מודה לכם שהם טרחו ובאו, חבר הכנסת ראובן ריבלין, חבר הכנסת אורי אריאל, אני יודעת שחבר הכנסת אלקין בדרך.

עמירה דותן: בכל אופן, גם ביום צום וגם ביום ראשון, אני באמת מודה לכם שהגעתם, הנושא מאוד חשוב לכולם, כפי שאתם יודעים.

עמירה דותן: אנחנו מנסים פעם בשבוע לכנס את ועדת המשנה ולדון כל פעם בנושא אחר ולעקוב אחרי הדברים.

עמירה דותן: ראיתי שגם מר איציק עוזר כאן, מטעם סל"ע, כך שבעצם אנחנו מאורגנים, אז בואו נראה את שאר האנשים.

עמירה דותן: (סבב נוכחות)

יוסי דיין: אנחנו מבקשים, אנחנו לא עוטף עזה, אנחנו עוטף ישראל, אנחנו קו עימות דרומי עוטף ישראל.

עמירה דותן: קו עימות דרומי, זה מאוד יפה, מאוד מוצא חן בעיניי.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים מהטרמינולוגיה שאנחנו משתמשים בה לצרכים כאלה ואחרים.

יוסי דיין: העוטף עזה בא מעוטף ירושלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש מקפיד על עוטף עזה, זה מביא לו יתרונות כאלה או אחרים.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו איתך יחד.

עמירה דותן: עכשיו אנחנו פה לנושא שלנו.

עמירה דותן: אפשר לקחת את זה גם למקומות.

עמירה דותן: ..

עמירה דותן: החבר'ה האלה מחכים שלוש שנים, אני רוצה שלא יחכו עוד שלוש שנים, בגלל שיש לנו מלים פוליטיות.

עמירה דותן: אנחנו כאן כדי לשמוע ולראות איך אנחנו פותרים אולי את הנושא שבגללו אנחנו כאן.

יוסי דיין: גדעון, תהיה מוכן.

יוסי דיין: המועצה שלנו נמצאת בחלק הדרומי של הארץ.

יוסי דיין: בחלק הדרומי שלנו יש את יישובי קו העימות.

עמירה דותן: דרום מערב.

עמירה דותן: זה לא דרומה של הארץ.

יוסי דיין: מישור החוף הדרומי.

עמירה דותן: זה יותר טוב.

יוסי דיין: בחלק הדרומי של מישור החוף הדרומי---

ראובן ריבלין: אתה תומך בתכנית החלוקה, אני רואה.

יוסי דיין: אנחנו בתוך תכנית החלוקה של 47'.

יוסי דיין: יש לנו את יישובי קו העימות.

יוסי דיין: בחלק הצפוני של המועצה יש לנו את יישובי המפונים, הקרווילות, והמועצה בתווך והעיר אשקלון בתוך התווך.

יוסי דיין: במסגרת הפינוי, כאמור, נקלטו כאן מספר הקהילות.

יוסי דיין: אחת הקהילות זאת קהילת מבקיעים ובמסגרת קהילת מבקיעים וחלק מאנשי ארז, שנמצאים גם בתוך הקהילה של חוף אשקלון רבתי, חלקם תושבים וחלקם טרם תושבים, חלקם נמצאים ביישוב כרמיה, הקרווילות, חלקם תושבים כאמור וחלקם עדיין לא.

יוסי דיין: אז מר בר לב ייתן את הסקירה על אזור התעשייה שמדובר עליו רבות, באזור מבקיעים, ושאנחנו מאוד מקווים שיהיה שם פתרון למתיישבים שנמצאים אצלנו כאן באזור.

יוסי דיין: בבקשה, גדעון.

גדעון בר לב: היתה מועצה שקיימת כבר 50 שנה, אבל לא השכילה עד עכשיו לפתח אזורי תעסוקה מה שנקרא, ועד שאנחנו משכילים לבקש אזורי תעסוקה, אז חלים כל מיני חוקים חדשים ותקנונים חדשים במדינת ישראל, בין השאר תמ"א 35, שנפלה עלינו, לא כרעם ביום בהיר, ידענו שהיא תיפול, שאומרת שאין לעשות שום דבר במועצות אזוריות, מקסימום 1,000 מטרים מסחרי מותר למועצה אזורית לעשות.

גדעון בר לב: כל השאר צריך להיות בערים או צמוד דופן לערים.

גדעון בר לב: מאחר ואנחנו עוסקים בתכנית המתאר שלנו כבר 8 שנים, עוד לפני תמ"א 35, היו לנו כמה תכניות לאזורי תעסוקה, אני רק אציג, שבחלקן גם נעלמו כתוצאה מתמ"א 39.

גדעון בר לב: אנחנו מועצה שכל מיני תמ"אות רוצות לקחת אותנו, אז אני רוצה לציין שהחלק הצפוני הזה היה פעם בידי המועצה, היום הוא בידי תכנית מתאר ארצית תמ"א 39.

גדעון בר לב: כאשר עשו את הפינוי, החליטו פה שאפשר לעשות תכנית מתאר ארצית.

גדעון בר לב: לא היה תקדים כזה בעולם, אבל כנראה שזה ישנו בספרים, לעשות תכנית מתאר ארצית, עם תכנית מפורטת בפנים.

גדעון בר לב: אז כל השטח הזה בעצם כבר לא בשליטתנו, אלא בידי תכנית מתאר ארצית, ואת רובה נתנו לרשות שמורות הטבע, ולכן יש לנו מעט מאוד מה לעשות באזור הזה.

גדעון בר לב: גם היה כאן אזור תעסוקה של כ-17,000 מטרים, שצמצמו אותו ל-2,000 מטר מרובע במועצה הארצית, במסגרת התמ"א.

עמירה דותן: זה קיים או לא קיים, ה-2,000?

גדעון בר לב: הוא מאושר, ה-2,000, הוא כרגע בשלבי תכנית.

גדעון בר לב: 2,000 מטר זה בעצם אזור כניסה לפארק שקמה, נותן שירותי דרך, מרכז מבקרים וכדומה.

עמירה דותן: אז לא קיים.

גדעון בר לב: 2,000 מטר אושר, אבל כרגע הוא בהליכי תכנון.

גדעון בר לב: המוקד הבא שאנחנו הצענו זה מוקד כפר סילבר, שהוא בעצם בצד מבט הראי של צומת סילבר שנמצא באזור אשקלון שדרך אגב היה בידינו, בשעתו, ואנחנו העברנו אותו באחד הסיבובים של החלפת שטחים לידי אשקלון, ושם התפתח אזור מסחר גדול ותחנת הרכבת.

גדעון בר לב: אנחנו כאן קיבלנו אישור, במסגרת ועדת ההיגוי, לאזור טכנולוגי סמי-מסחרי.

ראובן ריבלין: משני צידי הכביש של סילבר?

גדעון בר לב: משני צידי הכביש החדש של סילבר.

גדעון בר לב: סילבר הקיים הוא פה.

ראובן ריבלין: ומה שניתן לך זה ניצנים?

ראובן ריבלין: האזור הצפוני שדיברת עליו זה האזור הדרומי של ניצנים?

גדעון בר לב: כן, בכביש ניצנים, והלבן זה אשקלון.

ראובן ריבלין: איפה אזור התעשייה של אשקלון?

גדעון בר לב: האזור הדרומי פה, הדרומי זה כאן, שצמוד אלינו, והאזור הצפוני זה האזור המסחרי הזה, ועל ידו גם יש אזור תעשייה, יובל גת וכולי.

גדעון בר לב: אלה השכנים הטובים שלנו.

גדעון בר לב: עכשיו אנחנו מגיעים דרומה והחלק הדרומי הוא כאן.

גדעון בר לב: בתכנית הפיתוח של תכנית המתאר הוחלט שאנחנו אזור יפה וירוק ואנחנו נשתדל לא לפגוע בו, אבל לאורך כביש 4 נוכל להקים מוקדים של פיתוח, של אזורי התעשייה.

גדעון בר לב: אז חלק מהמוקדים האלה זה כמובן מה שדיברנו על כפר סילבר.

ראובן ריבלין: כביש 4 זה כביש אשקלון-עזה?

ראובן ריבלין: תסביר.

גדעון בר לב: זה כביש דמשק-קהיר.

ראובן ריבלין: כלומר זה כביש החוף עד עזה.

גדעון בר לב: כן.

ראובן ריבלין: אבל כשאתה מדבר באזור שלך, זה בין אשקלון לעזה, על הכביש.

גדעון בר לב: לא, אני מצפין, יש לי מאשדוד את כביש 4.

גדעון בר לב: פה זה ממש כבר אשדוד.

גדעון בר לב: אנחנו לאורך כביש 4 שבקטע הזה הוא כביש מהיר ופה הוא כביש ארצי, יש חילוקי משמעויות.

גדעון בר לב: אנחנו הצענו באמת לאורך כביש 4 את הפיתוח וצומת סילבר, עד המקומות שהצענו פה, ושעמדנו על זה, זה על יד קיבוץ יד מרדכי, כי האזור הזה, על פי חוקי הכנסת, הוא היחידי שיש לו אזור עדיפות לאומית על פי החוק.

גדעון בר לב: מתחת לקו 105, הוא באזור של יישובי עדיפות לאומית, ואם אנחנו רוצים אזור תעסוקה, אנחנו רוצים שגם יבואו יזמים ויבנו.

גדעון בר לב: אנחנו ראינו שכל יזם שרוצה לבוא, הוא רוצה עוד ועוד ועוד ועוד, כדי שיבוא, כי באזור תל אביב---

עמירה דותן: האזור המדובר הוא כרגע האזור שאתה מדבר עליו.

עמירה דותן: הסגול הזה, ליד יד מרדכי.

גדעון בר לב: ליד יד מרדכי, שעמדנו על זה שנקבל אותו, כי הוא דרומה מקו 105, והוא שטח של משבצת של יד מרדכי, אבל גם יד מרדכי בעבר רצו להפוך אותו לאזור תעסוקה.

גדעון בר לב: שטחו כרגע כ-350.

גדעון בר לב: אנחנו הצענו בשעתו את כל האזור הזה, כ-900 דונם ברוטו, אבל הורידו אותנו מזה, בגלל שזה שטח יפה, פתוח, והוא קרוב לנחל שקמה, והחליטו שמגיע לנו, אם כבר, לא משהו יפה, אלא אזור מופר ושלא נוכל לעשות איתו כלום וזה אזור שעובר בו כביש 4 החדש, עוברת בו הרכבת הישנה, ומי שיוכל לתכנן פה אזור תעשייה, הוא יהיה גאון תכנוני גדול.

עמירה דותן: לאור זה בעצם אתה אומר, האזור שבו ניתן לעשות, 350 דונם ברוטו---

גדעון בר לב: ברוטו, מקווים שיהיה 250 נטו, יהיו בו הרבה גשרים במקומות שנצטרך להגיע, וגם היום על הפרק במועצה הארצית, האזור הזה עומד לרדת, שמאי אסיף, לא מוצא חן בעיניי, הוא לא צמוד דופן, והאזור שדיברנו קודם בכפר סילבר, כרגע, כדי לא לאשר אותו.

גדעון בר לב: כרגע התכנית שלנו ממש---

עמירה דותן: אני כבר התבלבלתי.

עמירה דותן: אנחנו יושבים פה כדי להבין מה לא, או אנחנו יושבים פה כדי להבין מה כן?

גדעון בר לב: אנחנו עוד יכולים אולי להמליץ, זה עוד לא מאושר.

עמירה דותן: בוא נהיה רגע אופרטיביים.

עמירה דותן: מה שלא, אנחנו לא יכולים לעשות כלום.

גדעון בר לב: לא, אנחנו יכולים להמליץ שכן יאשרו, משום שכרגע זה היה בוועדה, שאמרו שזה לא נראה להם צמוד דופן מספיק, ועכשיו עומדים בדיון נוסף לעסוק בו.

ראובן ריבלין: זה סילבר?

עמירה דותן: לא, זה ליד יד מרדכי.

גדעון בר לב: אנחנו כרגע בדיונים קשים להסביר שזה כן צמוד דופן, צמוד דופן לאזור התעשייה פה, ליד מרדכי, ואנחנו רוצים להסביר גם כמה זה חשוב לנו ושיש גם התחייבות שלטונית לאזור הזה, ממנהלת מינהל התכנון הקודמת, גב' דינה רצ'בסקי, שהסכימה לאזור הזה.

גדעון בר לב: אז נכון שבינתיים אנשי התמ"אות הצליחו לקדם את הנושא לפנינו, כי אנחנו כל הזמן תלויים בהרבה גורמים בתכנית שלנו, ולא התקדמנו.

גדעון בר לב: אם היינו מאשרים את זה יומיים קודם, זה לא היה נופל על זה, המגבלות של תמ"א 35.

גדעון בר לב: מה יש לנו יותר קרוב למציאות?

גדעון בר לב: יותר קרוב למציאות יש לנו שני אזורים.

גדעון בר לב: פה, זה כביש 4 וכביש קצ"ה.

גדעון בר לב: בפינה הזאת זה מבקיעים ואזור התעסוקה של מבקיעים, שניתן להם במשבצת כפתרון לחובות בחוף גל, בשעתו, וזה עד היום בתהליכים כמעט סופיים, זה אישור השר ועוד איזה שהוא דבר קטן, בנושא הזה, ומקום שני זה האזור כאן, שהוא צפונית לכביש קצ"ה, צמוד לאזור התעשייה של אשקלון וכאן יש אזור מופר, שמוכנים להציע לנו, אפילו בהמלצת הירוקים, שאנחנו נעשה כאן אזור תעשייה, כי האזור הזה כבר עשו בו כרייה וחציבה, על פי תמ"א 14, וכרו וחצבו ויש בורות ומוכנים שאנחנו את הבורות האלה נעשה.

גדעון בר לב: ..

גדעון בר לב: זה הגיע לוועדה המקומית, הוועדה המקומית החזירו אותנו, אמרה 'תמצאו יותר שטח, השטח שאתם מציעים פה הוא קטן מדי' ואין סיבה שפה לא נמצא יותר.

גדעון בר לב: זה ברוטו 230, אבל נשאר לתעשייה איזה 70, 80 דונם, כי חלק פה, בגלל שלושת הבארות כאן---

עמירה דותן: זה לא מבקיעים, זה לאשקלון.

גדעון בר לב: במבקיעים, נטו, זה גם איזה 100 דונם.

ראובן ריבלין: תראה לי את 41185 במפה הגדולה.

גדעון בר לב: פה, בנקודה הזאת.

ראובן ריבלין: זה עדיין מבקיעים, זה המשך---

גדעון בר לב: כן, זה המשך ממש בכביש הזה.

גדעון בר לב: אנחנו בשעתו גם חשבנו, כאפשרות טובה למִנהלת משותפת בשיתוף פעולה עם אשקלון, כי זה גם צמוד ולא רחוק.

ראובן ריבלין: תסביר לי רק דבר אחד, שאני אבין, מי מציע לכם את כל השטחים, את כל הקוביות האלה?

ראובן ריבלין: המינהל?

גדעון בר לב: לא, לא, זה יוזמות מקומיות.

ראובן ריבלין: זאת אומרת זאת היוזמה התכנונית, שאחרי זה אתם רוצים ליצור את היוזמה התכנונית.

גדעון בר לב: אבל למעשה אפשר לומר יותר מזה, וגם מה שעלה שוב במועצה הארצית, מר שמאי אסיף אמר, 'רבותיי, מה שיש בתכנית המתאר המחוזית, זה ראוי שאנחנו נאשר.

גדעון בר לב: מה שלא, לא כל כך רוצים לאשר' וכל האזור הזה, שאנחנו מדברים עליו, הוא אזור שמאושר לאזור תעשייה בתכנית המחוזית, מפה ועד פה.

עמירה דותן: על זה אנחנו מדברים כרגע.

ראובן ריבלין: זה לא המציאות, זה המציאות התכנונית.

עמירה דותן: כן, אבל זו תכנית ריאלית.

ראובן ריבלין: זו המציאות התכנונית מטעם המועצה האזורית שלה שייך בכלל הנושא שאנחנו מדברים.

גדעון בר לב: עכשיו אנחנו מדברים על מבקיעים שהוא הכי קרוב---

אליעזר יעקב: ראובן ריבלין הבין שזו המועצה האזורית.

אליעזר יעקב: אתה אומר שזו המועצה הארצית?

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: המועצה האזורית יוזמת, כי היא מחפשת לעצמה מקומות, בלי שום קשר לתפקיד של הוועדה הזו, שתפקידה הוא לטפל בנושא של המפונים מגוש קטיף ומעזה וכל הדברים הנוגעים בדבר, כמו ארז, ואתם באים ומציגים לנו את הרצונות שלכם לבוא ולתפקד כמועצה אזורית שבה יש גם אזורים תעשייתיים.

ראובן ריבלין: את זה אנחנו מבינים.

ראובן ריבלין: אז יש לכם כל מיני תכנונים והאדריכל מתכנן הערים מסביר לנו בצורה הברורה ביותר, שיש לכם הרבה רעיונות, אבל הקשיים ליישם אותם או לאשר אותם הם כאלה שהם לא נותנים פתרון לאנשים הנחמדים שנמצאים פה, אלא אם כן הם יאושרו.

ראובן ריבלין: הבנו את התמונה.

ראובן ריבלין: אני מציע שנתחיל להתקדם לגבי הנושאים שאנחנו רוצים לטפל בהם ולהביא אותם---

עמירה דותן: וזה נושא הדיון שלנו.

עמירה דותן: אני חושבת שקודם כל משרדי הממשלה יגידו לנו איפה הם עומדים.

איציק חנניה: הישיבות האלה לגבי מציאת שטח חלופי למפוני ארז, גוש קטיף, היו כבר במשרד שלנו כמה וכמה פעמים ולפי מיטב הבנתנו, האנשים הנכבדים רצו לעבור לאזור תעשייה כקומפלקס אחד, לקלוט את כל המפונים, ולא לפזר אותם באזורים.

איציק חנניה: תתקנו אותי אם אני טועה.

איציק חנניה: היו כמה חלופות וכל החלופות שהצענו להם בזמנו לא התאימו להם.

איציק חנניה: מה שאני יכול לומר, אנחנו, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לא מעודדים להקים אזור תעשייה חדש.

איציק חנניה: בסקרים שלנו לאורך כל אזורי העדיפות הלאומית, באזורי התעשייה שאנו מטפלים, יש לנו כ-20,000 דונם זמין להקצאה ולכן לבוא ולפתוח היום אזור תעשייה חדש, שדורש משאבים כספיים עצומים, לא נוכל לעמוד בזה.

איציק חנניה: בטח ובטח לא בתקציבים שיש לנו כיום מאגף התקציבים לגבי תשתיות.

איציק חנניה: התקציבים שאנחנו מקבלים הם לגבי פיתוח אזורי תעשייה קיימים.

איציק חנניה: אם רוצים להחליט להקים אזור תעשייה חדש, אז אני אומר, אנחנו צריכים לקבל תקציב צבוע למטרת הקמת אזור התעשייה.

איציק חנניה: כלומר משרד האוצר יגיד 'יש לכם פה 50 מיליון להקים אזור תעשייה חדש בנפרד מהתקציב שיש לכם לתשתיות', משום שמהתקציב שיש לנו לתשתיות, יש לנו חובות ליזמים, ששילמו הוצאות פיתוח, ואנחנו חייבים לפתח ולהשלים את כל המגרשים שהקצינו להם.

איציק חנניה: כך שלבוא ולדבר על אזור תעשייה חדש, המדיניות של המשרד היא שלילית, לצערי הרב, משום שיש מצד אחד היצע גדול של מגרשים פנויים ומסיבה שנייה, מסיבות תקציב, שאנחנו לא נוכל לעמוד בזה.

איציק חנניה: המסר הזה נמסר לאדונים הנכבדים בכמה ישיבות שהיו אצלנו ובאנו---

ראובן ריבלין: מי מהאדונים הנכבדים?

איציק חנניה: קודם כל הנציגים של היזמים, נציג הוועד של היזמים.

איציק חנניה: הם היו בישיבות אצלנו כמה פעמים.

איציק חנניה: אני הייתי במִנה

איציק חנניה: לת סל"ע כמה פעמים באותן הישיבות מהסוג הזה.

איציק חנניה: פחות או יותר הם מכירים את המסר שלנו בקטע של קרקע.

איציק חנניה: הוא הציע מבקיעים, היות וזה תב"ע מאושרת, ורק צריכים להשקיע בתשתיות, אנחנו שם נהיה מוכנים, אבל זה לא נותן את הפתרון, זה אזור תעשייה קטן וחבל להתמקד על אזור קטן, כי זה גם לא יענה על הדרישות שלהם, ואז שוב, בעוד שנתיים-שלוש, תגידו 'חבר'ה, נתתם לנו משהו, זה קטן, לא מספיק, לא מתאים', חבל להשקיע שם את הכספים.

עמירה דותן: חבר הכנסת חרמש, מאחר והוא חי את---

ראובן ריבלין: מה הם רוצים, כקהילה?

ראובן ריבלין: ארז רוצה לעבור כמו שהוא?

שי חרמש: אני רוצה לתת רק חמש דקות לחברי הכנסת, כי אלה שחיים פה, חיים את הנושא הזה יחד איתי כבר עשרות שנים.

שי חרמש: זו מועצה שגדלה בנכות כבר 50 שנה, ולא באשמתה.

שי חרמש: קרו פה כמה מהלכים שמשפיעים בעצם על המציאות שנמצאים בה כרגע מפוני גוש קטיף, שהם תוצר של העניין ולא הסיבה של העניין.

שי חרמש: המועצה הזאת, בימיו של אריה דרעי, עמדה בפני פירוק.

שי חרמש: היתה תכנית סגורה ומסודרת להעביר את הקיבוצים הדרומיים לשער הנגב, להעביר את המושבים לאזור באר טוביה ולכיש ולגמור את הסיפור של המועצה האזורית פה.

שי חרמש: בשלבים מסוימים היו דיבורים עם ראש המועצה הקודם על איזה שהוא רעיון של חיבור למועצה אזורית חוף אשקלון לעיר אשקלון, כחלק מאיזה עסקה שלא יצאה לפועל.

שי חרמש: בדרך היתה יוזמה להקמת תחנת הכח הגדולה, ושם היתה ההחמצה הגדולה ביותר.

שי חרמש: ראש המועצה הקודם קודם ששמע על תחנת כח, אמר 'רבותיי, זה מלכלך, אני לא רוצה את זה', עיריית אשקלון הבינה את העניין, לקחה את תחנת הכח, הזיזה אותה 500 מטרים צפונה, העשן נופל על זיקים, כרמיה ויד מרדכי, וההכנסות של הארנונה נופלות באשקלון.

שי חרמש: אם לא נגמר עוד הסיפור הזה, פרשת צומת סילבר היא אולי הגדולה מכולם.

שי חרמש: העברת שטחים לצורך מסחר, מועצה אזורית חוף אשקלון נרדמה בשמירה, עשתה החלפת קרקעות, זה היום הכנסות הארנונה במיליונים.

שי חרמש: אני אתמול בערב קפצתי לאייס שמה, לקנות משהו, דיו למדפסת, לא מצאתי חנייה---

ראובן ריבלין: זה היה בתקופה של בני וקנין?

שי חרמש: כן.

שי חרמש: היתה מציאות שאשקלון באותם ימים היתה עיר חזקה ביותר, עם ניהול יוצא מן הכלל טוב.

שי חרמש: מר בני וקנין, אגב, היה המנהל הכללי של העירייה, הוא לא היה ראש עיר, זו היתה אחת הדוגמאות לעיר משגשגת ופורחת עם הכנסות עתק.

שי חרמש: לעיר הזאת יש נמל נפט, לעיר הזאת יש תחנת כח, לעיר הזאת יש שני אזורי תעשייה, לעיר הזאת יש אזור מסחר.

שי חרמש: אין הרבה ערים בדרום, אם בכלל, עם תשתית כלכלית.

שי חרמש: .. בית מלון יש בקושי, הולידיי אין קצת שורד עכשיו, לכן לא אמרתי בתי מלון.

שי חרמש: זאת עיר עם יכולות כלכליות קולוסאליות.

שי חרמש: בימים האלה ממש, יש לנו אמירה פוליטית שחבר הכנסת ריבלין אולי ישמח לשמוע אותה, מר מאיר שטרית הקים אד הוק 13 ועדות חקירה לענייני גבולות להעברת הכנסות, לא גבולות שטחים, אלא העברת הכנסות, בין מועצות אזוריות לבין ערים, ערב הבחירות, וחבר הכנסת ריבלין מבין למה.

שי חרמש: אם הוא לא מבין, אני אסביר לו אחרי זה.

שי חרמש: אני הייתי מצפה שבמקום 13 יהיו 14,

יאיר פרג'ון: יש, אנחנו נכנסנו לזה.

שי חרמש: דקה אחת.

שי חרמש: במקום 13 יהיו 14, ובקונסטלציה אחת יבינו שהתירו מועצה אזורית חסרת כל נכסים כלכליים עם עיר על ידה עם יכולות כלכליות ענקיות.

שי חרמש: זה תיאור הרקע פה כרגע.

שי חרמש: תחנת הכח, 2 אזורי התעשייה והמרכז המסחרי.

שי חרמש: במציאות הזאת, אם הייתם שואלים את מר סילבן ששון כרגע מה שאומר נציג משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מקצועית מקובל עליי, כל הפתרונות פה הם פתרונות אילוץ ואינוס של מועצה אזורית שפשוט לא נותנים לה לנשום.

שי חרמש: כי אם היו נותנים לה לנשום, היו אומרים לראש המועצה 'אדוני היקר, בוא תהיה שותף בהכנסות עם אזור התעשייה הדרומי' ובא לציון גואל, לא היתה שום בעיה.

שי חרמש: באזור התעשייה שדרות-שער הנגב, אזור התעשייה ספירים, ושותף לשדרות ושער והנגב.

שי חרמש: בנועם נמצא אזור תעשייה ענק, ריק, כבר 10, 12 שנה, עוד בימי חבר הכנסת רן כהן, נתיבות, אופקים, מרחבים, בני שמעון ושדרות.

שי חרמש: כלומר, הקונספט בנגב, אין בכלל חוסר באזורי תעשייה, יש שפע תשתיות שהשקיעו, מאות מיליונים ועומדים ריקות.

שי חרמש: לדעתי הבעיה צריכה להיפתר פה לא בלדחוף בכח ביד מרדכי.

שי חרמש: ביד מרדכי הולך להיות מחלף, רכבת, כביש מהיר.

שי חרמש: כשיפרוץ השלום ההיסטורי עם מצרים ועם עזה, בכלל ידהרו שם באוטוסטרדות, כל האזור הזה אין לו שום תוחלת מקצועית ותכנונית.

שי חרמש: הפתרון שלנו צריך להיות, לדעתי, לבוא ולדרוש היום בדיון בוועדה כזאת או אחרת, שתוקם ועדת חקירה לחלוקת הכנסות בין אשקלון לחוף אשקלון, שחוף אשקלון תהיה שותפה לאזור התעשייה הדרומי, יש באזור התעשייה הדרומי מספיק מקום ליוסי הזה וליוסי הזה ולכל העולם ואשתו.

ראובן ריבלין: בדיוק כמו קיסריה ואור עקיבא.

שי חרמש: יש כאלה עשרות.

שי חרמש: יש בגליל, צחר, הקונספט של חנויות מכולת ובאסטות זה דבר מוטרף לגמרי, ומסכנה מועצה אזורית חוף אשקלון לפי התיאור שאמרתי כרגע, שאונסים אותה בפתרון עקום, לא נכון, לא ראוי, בגלל שאין לה שום בסיס כלכלי בכלל לקיים את הדברים האלה.

שי חרמש: עד כאן דבר המשורר.

שי חרמש: תודה רבה.

עמירה דותן: לא, עכשיו תקדם אותנו צעד אחד קדימה לנושא שלנו.

עמירה דותן: אתה אומר, יש את האזור באשקלון וזה מבחינת האנשים שיושבים כאן ורוצים לחזור חזרה לעסקים שלהם, במקום ארז, זה המקום שלדעתך הוא אופטימלי.

שי חרמש: אבל הוא חייב לבוא בהגינות, גם היום לדאוג לחלוקת הכנסות---

עמירה דותן: את זה הבנו.

שי חרמש: כי הדחף פה הוא מכורח---

עמירה דותן: הבנו, אבל זה פתרון.

שי חרמש: זה הכל אלתורים פה.

ראובן ריבלין: יכול להיות שפה, על האזור התעשייה של אשקלון, אתה מחבר אותו, אחר כך אתה מחלק את---

שי חרמש: אין, זה משיק גדר לגדר, משלים לאשקלון.

ראובן ריבלין: במקום לקחת פה את ה-70 דונם, אתה יכול להמשיך למעלה או להמשיך לתוך אשקלון וליצור את כל... השאלה עכשיו רק מה אתם רוצים, זה הכל.

עמירה דותן: נכון.

ראובן ריבלין: זה הרבה יותר הגיוני, תיקחו את ההכנסות.

עמירה דותן: בבקשה, מר דיין.

יוסי דיין: היות ואני שוחה בזה כבר שלוש שנים, אז אני חושב שאני יודע מה שאנחנו רוצים.

יוסי דיין: נתחיל מאזור מבקיעים שזה אזור פרטי, שאנחנו לא יכולים לקחת את זה, כי התושבים שם מדברים על מחירי עתק ואין לנו אפשרות לדבר איתם.

ראובן ריבלין: זה לא קרקע מינהל?

יוסי דיין: זה כבר שלהם היום.

יוסי דיין: הם מדברים על סכומי עתק, בייחוד החבר'ה החדשים.

יוסי דיין: ניסינו.

יוסי דיין: אזור יד מרדכי – היינו שמחים, אבל שם הולך להיות בלגן, אז אי אפשר.

יוסי דיין: דיברתי דווקא עם מרכז המשק ביום שישי בערב על הנושא.

יוסי דיין: שם כנראה שלא.

יוסי דיין: מדרום לאשקלון, מדרום לאזור התעשייה אשקלון, זה המקום המתאים ביותר, לדעתי.

יוסי דיין: צריך להגדיל אותו ולמקד אותו, שזה יהיה בתחום שיפוט של מועצה חוף אשקלון ולא דווקא של אשקלון.

יוסי דיין: אנחנו מבקשים להיות בחוף אשקלון.

עמירה דותן: זה על דעת כולכם, גם כן?

עמירה דותן: זאת אומרת שזה מקובל.

עמירה דותן: איך אנחנו עושים את זה?

איציק חנניה: תראי, בכל זאת מדובר פה---

ראובן ריבלין: עכשיו תסביר לנו למה, בעקבות מה שאמרת לנו קודם, הוא לא מתאים.

איציק חנניה: קודם כל, מה שאמרתי קודם---

ראובן ריבלין: כי זה בדיוק מה שאתה אמרת.

עמירה דותן: נכון, אתה כיוונת אותנו.

איציק חנניה: פה מדובר עכשיו על להרחיב את אזור התעשייה הדרומי של אשקלון, להרחיב אותו.

עמירה דותן: הוא קיים.

איציק חנניה: הוא לא קיים, הוא לא מוכן ל---

עמירה דותן: אבל הוא קיים.

איציק חנניה: יש שטח.

ראובן ריבלין: השטח קיים מאז ימי בראשית.

איציק חנניה: אני שוב אומר---

איציק עוזר: אני יכול לעזור לך?

איציק חנניה: לא, למה?

איציק חנניה: אני יכול לומר את זה.

עמירה דותן: הוא מסתדר יפה.

איציק חנניה: אני לא חוזר ממה שאמרתי ואני שוב אומר, מדובר בהקמת אזור תעשייה חדש, למרות שהוא צמוד לאשקלון הדרומית.

איציק חנניה: חברים, מה שאני אמרתי בראשית דבריי, והדגיש את זה גם חבר הכנסת שי חרמש, יש מספיק אזורי תעשייה בארץ עם מגרשים זמינים להקצאה, והזכרנו גם את נועם.

איציק חנניה: נכון שהאזור הזה צמוד לאזור קיים, אבל בשביל לפתח אותו, אני שוב צריך לשפוך שם הרבה הרבה כסף ואנחנו לא מעוניינים---

ראובן ריבלין: הוא צמוד, ממש כל התשתיות צמודות.

ראובן ריבלין: יש לך את אזור התעשייה של אשקלון, שהוא לא של המועצה האזורית, אפשר להסתדר עם המועצה האזורית לצורך שיקומם של---

איציק חנניה: אבל אני צריך לפתח אזור תעשייה חדש.

איציק חנניה: נכון שהוא צמוד לקיים---

יוסי דיין: למה לא באים לשם---

עמירה דותן: סליחה, שלוש שנים אנחנו שומעים על נועם, או לפחות שנתיים, אני שומעת על נועם ולנועם אף אחד לא רוצה להגיע, זה לא ריאלי כרגע.

איציק חנניה: לא, אז תרשו לי לעדכן אתכם, ברשותכם.

איציק חנניה: לנועם כן מגיעים, יש כבר איזה 12 יזמים.

איציק חנניה: יש בעיה אחת בנועם עם המת"ש משום שמשרד הבריאות לא מוכן לתת טופס 4 עד שלא יתחילו את העבודות במת"ש ולשמחתי הרבה, ממש בימים אלה מתפרסם המכרז, יש את התקציבים המיועדים לכך ואני מאוד מקווה שברגע שיתחילו הטרקטורים לעבוד על המת"ש משרד הבריאות ייתן את האישורים שלהם, ויש היום יזמים שכבר שילמו את הוצאות הפיתוח וגמרו את ההסכמים עם מינהל מקרקעי ישראל, רק מחכים שנושא המת"ש יקרום עור וגידים וייראו שהוא עובד.

איציק חנניה: ברגע שהוא עובד, יבואו גם יזמים לשם.

איציק חנניה: נכון, הוא נסחב שלוש שנים---

עמירה דותן: אל"ף, אני מאוד שמחה ומאחלת לנועם לפרוח.

עמירה דותן: עכשיו, מאחר והם תוצר, או תוצאה של מה שקרה בעניין של ההתנתקות בעזה, אני חושבת שצריכים גם לכבד את הוויה דלורוזה שהם עוברים בשלוש השנים האחרונות, והם, אני לפחות שמעתי, אלא אם זה השתנה כרגע, הם לא מוכנים לחכות לנושא של נועם.

עמירה דותן: אני חושבת שצריכים לשמוע את מה שהם אומרים וללכת איתם.

עמירה דותן: כמו שאנחנו לא רוצים לעגל את הריבוע במקום אחר, אנחנו לא רוצים לעגל את הריבוע גם עבור החיים שלהם.

עמירה דותן: אני חושבת ששלוש שנים לחכות זה די והותר.

עמירה דותן: עכשיו אני מבינה שלא נקים עבורם אזור תעשייה חדש, זה שמעתי גם מסל"ע, גם מכם, ואנחנו כולנו מכבדים את זה.

עמירה דותן: אתה אמרת בדבריך שהיום הכספים הם עבור פיתוח הקיים, הרחבתו, פיתוחו וכולי, ולא לעשות שום דבר חדש.

עמירה דותן: עכשיו השאלה היא איך קוראים למה שאנחנו רוצים כרגע לעשות.

עמירה דותן: כי אם באמת יש אזור תעשייה של אשקלון ויש לו ספיח שהוא ממש צמוד גדר ואנחנו יכולים לקרוא לזה פיתוח הקיים ולא הקמת דבר חדש, ובזה לתת לאנשים האלה את האפשרות לחזור חזרה לעסקיהם.

ראובן ריבלין: הכי זמין.

עמירה דותן: זה זמין, זה אפשרי וקדימה, לסגור עניין.

ראובן ריבלין: כולם מסכימים.

עמירה דותן: וכולם, מסכימים.

עמירה דותן: בדיוק.

עמירה דותן: ואז גם פה, עם הפטנט של חבר הכנסת שי חרמש, שאני לא מבינה אותו, אבל כל מי שיושב כאן בחדר כנראה כן מבין אותו, יכול גם לעזור למועצה האזורית שבה אנחנו היום מתארחים.

עמירה דותן: אז איך אנחנו עושים את הרעיון הזה?

איציק חנניה: תראי, גברתי, אני שמעתי את זה והבנתי.

איציק חנניה: לתת פה את הסכמת המשרד, אני לא יכול לתת.

איציק חנניה: אני צריך להביא את זה בפני המנהל הכללי.

ראובן ריבלין: זה נשמע בעיניך הגיוני, בתור האיש הבכיר במערכת המקצועית?

איציק חנניה: זה יכול להישמע הגיוני, אבל זה די עושים עם מעקפים.

ראובן ריבלין: זה הכי הגיוני.

ראובן ריבלין: לא היה צריך אפילו לעמוד על יד המפות יותר מאשר שבע דקות, כדי להבין.

ראובן ריבלין: עכשיו תסביר לנו למה זה בלתי אפשרי.

איציק עוזר: לא, זה לא בלתי אפשרי, אני רק רוצה לעדכן אתכם.

איציק עוזר: לפני למעלה לשנתיים הוצע לוועד מתיישבי ארז בדיוק... אני מסכים עם מה שחבר הכנסת חרמש אמר, במאת האחוזים.

איציק עוזר: הציעו להם את אזור התעשייה, לקחת שטח באזור התעשייה הדרומי, סיכמו איתם דברים, סוכם אפילו על מחיר, ראש העיר הסכים.

יוסי דיין: לא סוכם שום דבר, לא מסתדר.

איציק עוזר: אני ראיתי את הפרוטוקולים, יוסי, הסכימו לבוא לקראתכם אפילו במחיר, יש שני דברים שלא הסתדרו.

איציק עוזר: אחד, החלקים שעיריית אשקלון יכלה להקצות באזור התעשייה הדרומי הם היו בני 30 דונם, במגרשים של 30 דונם, ובעלי העסקים התנגדו לזה.

איציק חנניה: מה הם רצו?

איציק חנניה: זה לא היה קומפלקס אחד.

איציק חנניה: כמו שאמרתי בהתחלה, הם רצו שיהיה קומפלקס אחד לכל המפונים ובמצב הנוכחי באשקלון לא ניתן לעשות את זה.

איציק עוזר: ודבר נוסף שהם רצו ועיריית אשקלון לא הסכימה זה הקמת מנהלה נפרדת.

איציק עוזר: שאלנו אותם למה אתם מתעקשים שזה יהיה כחתיכה אחת?

איציק עוזר: ואמר מישהו שיושב כאן, אמר 'אנחנו רוצים לגדר את האזור כדי להביא את הפלסטינאים מעזה'.

איציק עוזר: שם זה נפל.

איציק עוזר: באותו רגע אמרו 'אוקי, הבנו, תודה רבה'.

איציק עוזר: שם זה נפל.

איציק עוזר: זו היתה הנקודה.

איציק עוזר: הפתרון הזה, מה שאתם מציעים כאן, קיים כבר שנתיים.

איציק עוזר: אני פשוט השתתפתי בדיון, אז אני יודע.

עמירה דותן: כלומר, הפתרון אפשרי.

איציק עוזר: בתוך אזור התעשייה הדרומי, מה שמפותח בחתיכות של 30 דונם, קיים.

עמירה דותן: לא, אבל אנחנו מדברים כרגע על תוספת לאזור התעשייה.

איציק עוזר: אני לא מדבר על התוספת, אני מדבר ספציפית על מה שהיה כבר שנתיים, זה בדיוק אותו הדבר.

ראובן ריבלין: הוא שם כל התשתיות, מה הבעיה?

איציק עוזר: התשתיות קיימות באזור התעשייה.

איציק עוזר: אתם מדברים כרגע על אזור נוסף מעבר לאותו אזור תעשייה.

עמירה דותן: מר יוסי דיין, תסביר לנו, או מישהו מטעמך, בבקשה.

יוסי דיין: היו לנו דיונים עם עיריית אשקלון, כמו שהיו לנו דיונים עם מבקיעים וכמו שהיה לנו דיונם גם עם נועם, בין השאר, ורצינו מתחם משלנו.

יוסי דיין: נכון, רצינו מתחם שלנו.

יוסי דיין: יש שם 30 דונם, יש שם 10 דונם, 5 דונם, אנחנו צריכים לפחות 200, 250 דונם, לפחות, כדי להחזיר את האנשים שלנו.

יוסי דיין: מבחינת המחיר לא הסתדרנו, עירית אשקלון לא מוכנה לרדת במחירים.

יוסי דיין: בשטח שהם רצו לתת לנו, השטח של ה-30 דונם וכולי, הוא לא מסודר, הם צריכים לעשות שם פיתוח כדי לחלק אותו גם, וזה עולה הרבה כסף, אז הם לא מסתדרים, הם לא יכולים לעשות את זה.

יוסי דיין: אם אנחנו נלך צמוד לאזור תעשייה, שיש שם שטחים, שזה יהיה שייך לחוף אשקלון, אני חושב שאפשר יהיה להסתדר.

יוסי דיין: עם עיריית אשקלון אי אפשר להסתדר.

יוסי דיין: אי אפשר להסתדר.

עזרא דביר: תקרא לילד בשמו, גם הארנונה.

יוסי דיין: בסדר, כל המסביב הזה.

ציון ברכה: למה לא תתנו לנו יותר צפונה?

ציון ברכה: לכיוון אשדוד?

עמירה דותן: אני רוצה שנבין.

עמירה דותן: חבר'ה, אני רוצה שנבין את המקום שבו אנחנו עומדים.

עמירה דותן: המקום שבו אנחנו עומדים, לא יעשו עבור קהילת העסקים של ארז מקום חילופי חדש.

איציק חנניה: אנחנו מדברים על גוש קטיף וארז, אנחנו לא מדברים רק על ארז.

עמירה דותן: כן.

עמירה דותן: אז אני אומרת ככה, התשובה היא שמקום חדש לא ייבנה.

עמירה דותן: אנחנו צריכים למצוא את הדרך שבה אנחנו משתמשים בקיים, מרחיבים אותו, מפתחים אותו, כי זה כן על פי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, חלק מהדברים שאפשר לעשות---

איציק חנניה: אני צריך לבדוק אותו.

עמירה דותן: כן, אבל אמרת בהתחלה שהכסף שיש לכם היום זה כדי לשפר את הקיים ולפתח אותו.

עמירה דותן: לא לעשות דברים חדשים.

איציק חנניה: נכון.

עמירה דותן: פה בנושא הזה אנחנו יכולים לתפוס שלוש ציפורים במכה אחת.

עמירה דותן: אחת, לפתח את הקיים, להגיד לחוף אשקלון שהיא שותפה ולא רק מה שנקרא נוכשל פריק, וכמובן נותן פתרון לאנשים שיצאו מגוש קטיף ומארז.

עמירה דותן: אז יש לנו פה שלוש אוכלוסיות שנהנות, אם אנחנו טיפה יותר רגישים וגמישים בהבנת המציאות.

ראובן ריבלין: אשקלון יכולה להינזק.

ראובן ריבלין: אשקלון יכולה להיפגע במידה כזו או אחרת.

ראובן ריבלין: אשקלון, צריך לכפות עליה את זה, אם בכלל, אבל אשקלון זה בעיה של המִנהלת ושל משרד הפנים ושל כל מיני דברים שאי אפשר לבוא ולומר שכולם נהנים.

ראובן ריבלין: יש את המועצה האזורית, שאם יעבירו לה את השטחים, היא נהנית, המתיישבים מקבלים רצף טריטוריאלי של האזור שלהם ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נמצא במקום שיש לו אזור תעשייה ושהוא לא צריך ליצור איזה שהן יצירות חדשות.

ראובן ריבלין: סל"ע, אני עוד לא הבנתי, האם סל"ע משתתפת?

איציק עוזר: מה הרלוונטיות שלה?

ראובן ריבלין: אין לה שום רלוונטיות?

עמירה דותן: סל"ע כאן יושבת כאילו כפו עליה לשבת כאן

עמירה דותן: משום שהיא כתבה מכתבים שהיא לא שותפה לעניין הזה, אין לה עניין בזה.

עמירה דותן: אפשר גם להקריא---

ראובן ריבלין: אני אומר לך איך סל"ע נכנסת לתמונה, כתוצאה מחוק פינוי-פיצוי.

ראובן ריבלין: אם למשל בא מינהל מקרקעי ישראל ודורש סכומים מעבר לסכומים שהמתיישבים יכולים לתת אותם, המגורשים, אני מדבר.

ראובן ריבלין: אם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בא ואומר שהוא צריך להוסיף תקציבים להסבת תשתיות---

איציק עוזר: מכח מה?

איציק עוזר: אני אסביר פה משהו אחד.

איציק עוזר: יש הפרדה מלאה---

ראובן ריבלין: כל אחד ואחד שמפונה על פי חוק פינוי-פיצוי---

איציק עוזר: קיבל פיצוי בגין קרקע.

ראובן ריבלין: קיבל כבר?

ראובן ריבלין: ופתאום מתברר שהוא קיבל פיצוי בגין קרקע ומה שמבקשים ממנו באזור דרום אשקלון ואשקלון כפול, מה הוא יעשה?

איציק עוזר: מה הרלוונטיות?

ראובן ריבלין: אתה, אין לך בעיה שהם יעברו לתל אביב.

ראובן ריבלין: אין לך בעיה שהם יעברו כולם לאזור התעשייה פתח תקווה.

ראובן ריבלין: אם הם ישיגו כסף לקנות שם מקום, אין לך בעיה.

איציק עוזר: אם זה עומד ביכולתם.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אתה אומר 'אני נתתי להם כסף ובזה נגמר תפקידי', אומר לך חבר הכנסת אלקין, בחוק אחר של החקלאים, שאמנם זה היה תפקידך---

זאב אלקין: אל תדרוך לי על היבלות.

ראובן ריבלין: לא, אבל ההיגיון הזה התקבל על ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: הם נמצאים במצב שבו, אני לא מדבר כבר שהם אכלו את הכסף שלהם, שזו תהיה בעיה שתעמוד בפני הכנסות הבאות, כי אני לא רואה איך זה נפתר.

ראובן ריבלין: אבל אני אומר, אתה בא ואומר להם, 'אתם הולכים לארז, קיבלתם כסף, לכו תקנו באשקלון', והם באים ואומרים לך 'אנחנו רוצים לקנות באשקלון, זה מקובל עלינו, ואנחנו לא הולכים מצפון לאשקלון אלא מדרום לאשקלון, רק כל חלקה תעלה לנו פי שלוש מהתחשיב שאתה עשית כשנתת לי את הפיצוי', האם זה לא עניין של סל"ע?

איציק עוזר: חבר הכנסת ריבלין, לפני שנתיים ימים הציעו להם את הפתרון שאתה מדבר עליו.

ראובן ריבלין: הם טעו, לפני שנתיים ימים הם היו בהלם---

איציק עוזר: אם תיתן לי להסביר, גם תוכל לדעת.

איציק עוזר: לפני שנתיים ימים הציעו להם את הפתרון באותו סכום שבו הם קיבלו פילוי עבור הקרקע.

איציק עוזר: אז בוא נחכה עוד חמש שנים ו---

זאב אלקין: לא, מר עוזר, מה שתיארת זה לא אותו פתרון.

זאב אלקין: לא הציעו להם אזור---

איציק עוזר: זה בדיוק אותו פתרון.

זאב אלקין: כרגע מדובר על אזור משותף, נפרד.

איציק עוזר: חבר הכנסת אלקין, זה בדיוק אותו פתרון.

זאב אלקין: אבל אתה תיארת משהו אחר.

עמירה דותן: יש פה אנשים שיש להם פֶּה ויש להם עסקים.

יצחק שפריר: הפיצוי עבור הקרקע היה פיצוי נומינלי, כפי שרשום בספרים, הווה אומר שמי שבמחיר היסטורי קיבל בארז קרקע בחינם וקיבל על זה פיצוי לפנים משורת הדין, כלשהו, אז זה מה שהוא קיבל.

איציק עוזר: תן לי רגע לומר.

יצחק שפריר: תן לי רגע לומר.

איציק עוזר: לא, אתה אומר משהו שהוא לא נכון---

עמירה דותן: סליחה, מר עוזר, תכבד את הבן אדם, הוא מדבר.

יצחק שפריר: אני קיבלתי פיצוי איקס, באשקלון אני צריך לשלם 3 איקס, זה הכל, זה כל ההבדל.

יצחק שפריר: ההבדל הוא פשוט מאוד.

יצחק שפריר: בית המשפט העליון הנחה את המדינה, אני מאמין, 'תנו להם בבקשה פיצוי שיוכלו להשתקם במדינת ישראל', אז זה מן כותרת כזאת, ועד היום לצערי הרב זה נשאר כותרת, כי הפיצוי שניתן גם ליזמים, גם למשתכנים, אנחנו רואים את המציאות.

יצחק שפריר: שלוש שנים עברו, הבטחות היו שתוך שנה 'תגורו בדירות שלכם', 'תוך שנה תהיו במפעלים שלכם', גורנישט מיט גורנישט, אנחנו כל הזמן מערבבים מים, מערבבים גם לפעמים קצת אוויר, מכניסים פנימה, שיהיה קצת בועות, אבל אנחנו לא יודעים עוד כמה שנים זה ייקח, מפני שישנה הנחיה של הבג"צ, כי הבג"צ חשב שהוא מדבר לאנשים חכמים ומספיק שהוא ינחה ולא יוציא פסק דין, אבל במדינה שלנו כנראה בלי פסק דין לא הולך כלום.

יצחק שפריר: כלומר, צריכים אולי לחזור באיזה שהוא שלב לבג"צ, 'אנא תנו בבקשה פסק דין, כדי שהפקידות הבכירה תבין מה מבקשים ממנה.

יצחק שפריר: גם את קיבלת בקשה לפקידות לפני חודשיים שלושה, לקבל נתונים, לא לקבל איזה שהיא עבודה גדולה, קיבלת אותם?

עמירה דותן: אני מחכה.

יצחק שפריר: יפה, כל דבר הוא כזה, בוא נדבר, בוא ננוח, מישהו יתעורר?

יצחק שפריר: אז עוד פעם נתחיל לדבר, ועברו בינתיים שלוש שנים, ומישהו אמר לי בצחוק 'אתה רוצה תשובות?

יצחק שפריר: ' סליחה על הביטוי, אבל 'תלך למישהו שהוא היום צמח, אולי הוא ייתן לך תשובה'.

יוסי דיין: וזה מפיו של סגן אלוף, עובד מט"ק לשעבר.

אדי טל: כל התעשייה בארז, כולה, היתה מבוססת על כח אדם זול.

אדי טל: אנחנו צריכים לדעת בעצם על מה אנחנו מדברים.

אדי טל: אם תיקחי היום את כל התעשיינים שיצאו מארז ונדבר על הפיצוי שקיבלנו, שאתה כל הזמן מדבר עליו, 40,000 דולר, והמדינה מכרה ב-120,000 דולר, אז אל כל הזמן---

איציק עוזר: לא אני, סליחה---

אדי טל: תדייק במה שאתה אומר.

אדי טל: המדינה במכרזים שלה, 120,000 דולר מכרה מגרשים על ידי.

אדי טל: אני החזקתי 5.5 דונם.

אדי טל: אם אנחנו ניקח היום את כל החבר'ה האלה שיצאו החוצה, וכל אחד ילך לחפש מקום וישלם את הארנונות, אין לו זכות קיום, אף אחד לא יקנה שום דבר ואף אחד לא ייקח שום דבר.

אדי טל: בואו נקרא לילד בשמו, ניקח את הנושא של הארנונה.

אדי טל: הארנונות זה הרמאות הכי גדולה שיש פה.

אדי טל: התעשייה שלנו, שהיא משלמת ארנונה בעיריית אשקלון, זה מגיע לסכום כמו שכירות ממש.

אדי טל: את לא מתארת לך באיזה סכומים מדובר פה.

אדי טל: אנחנו, לא תעשיית היי טק, לא תעשייה מפותחת.

אדי טל: אנחנו עשינו תעשייה במשך עשרות שנים, העסקנו את הערבים, עשינו את העבודה שעשינו, והיום נזרקנו החוצה.

אדי טל: בתנאים של השוק היום, אין לנו זכות קיום.

אדי טל: אף אחד לא ייקח שום שטח, אף אחד לא ייכנס לאשקלון.

אדי טל: למה יוסי כל הזמן רוצה שאנחנו נהיה ביחד?

אדי טל: מסיבה פשוטה, אנחנו רוצים את הארנונה שלנו שתהיה ארנונה הגיונית.

אדי טל: אני נוסע לטורקיה ואני מדבר עם התעשיינים שם, אני מדבר איתם על ארנונה, הם אומרים 'מה זה ארנונה?

אדי טל: אנחנו משלמים 100 דולר לחודש בתעשייה פשוטה, וזה מה שאנחנו משלמים, מפנים לנו את האשפה.

אדי טל: מה זה הארנונה הזאת?' זו גניבה לאור היום, של תעשייה פשוטה, לוקחים ארנונות בסכומים כאלה, איזה תעשייה אתם רוצים?

אדי טל: היי טק יכול להתפתח, חקלאות מתפתחת, לא התעשייה שלנו.

אדי טל: אז כשאנחנו יוצאים היום ורוצים לקחת אזור ביחד, למה אנחנו רוצים ביחד?

אדי טל: כדי לאפשר לעצמנו לקבל איזה שהוא פיצוי על הנזק שנגרם לנו שקיבלנו סכומים מצחיקים של 40,000 דולר לדונם, והארנונה ששילמנו, יכולנו לחיות איתה.

אדי טל: אם היום אנחנו נלך וכל אחד יחפש לו מקום ותעשייה, ומדברים גבוהה גבוהה, אף אחד לא ייקח שום דבר, אף אחד לא ילך לשום מקום, כל מה שאנחנו רוצים בעצם, היות והחוק הזה הוא---

ראובן ריבלין: אתה תיתן לעצמך באותו אזור את השירותים?

ראובן ריבלין: אתה תיתן מים, אתה תיתן חשמל?

אדי טל: כן.

אדי טל: חבר הכנסת ריבלין, תאמין לי, כמו שישבנו בארז---

ראובן ריבלין: אני שואל אותך, הרי אם משלמים ארנונה באשקלון, סימן שאדם שמוכן לשלם ארנונה, הוא עושה את השיקול שלו.

אדי טל: אז יש פה בעיה.

ראובן ריבלין: אני מבין את המצוקה שלך, באותו שלב של השיקום.

ראובן ריבלין: אבל לאחר מכן, במהלך עניינים רגיל, אם אתה נמצא באשקלון, ואתה בוחר את אשקלון.

ראובן ריבלין: .. אתה יכול ללכת לנתיבות, הארנונה הרבה יותר פחותה שם.

ראובן ריבלין: אתה יכול לשים את אותו מפעל במועצה, אני לא יודעת איך קוראים למועצה---

אדי טל: כל התעשיות בורחות למושבים ואני אחד מהם, אז אין לנו זכות קיום.

אדי טל: אני כבר אומר לך, אם אני צריך לשלם 2 דולר למטר, אין לי זכות קיום.

שי חרמש: אבל יש שם קרקע בחינם, בנועם, חבר'ה, וארנונה נמוכה בנועם והבעיה היא המת"ש, אז אכלנו את החולירע הזאת כבר שלוש שנים---

ראובן ריבלין: לא, אני לא מדבר על נועם, אני מדבר בכל מקום שבו לא תשלם.

ראובן ריבלין: נגיד שמה שאתה רוצה לעשות, זה לעשות איזה שהיא אוטונומיה בתוך אשקלון שבו אתה תשלם ארנונה במחירים שאתה תקבע.

ראובן ריבלין: האם אתה תיתן לעצמך מים, האם אתה תיתן לעצמך---

אדי טל: הארנונה היא לא היגיון.

אדי טל: ארנונה, זה לא נכון.

ראובן ריבלין: מבחינת השלטון המקומי, הוא אומר 'אנחנו רוצים לגדר את עצמנו ולהיות אוטונומיה מאשקלון', מִנהלת עצמאית, אנחנו מוכנים להיות במועצה האזורית חוף אשקלון, זה אם המועצה האזורית חוף אשקלון תקבל על עצמה את כל המטלות כמועצה אזורית.

ראובן ריבלין: היא תיתן לכם את כל השירותים, אז אפשר לבוא ולומר, לוקחים את החלק מאשקלון, מעבירים למועצה האזורית חוף אשקלון ואתם מסתדרים איתם.

ראובן ריבלין: הם יכולים אחרי זה להעלות לכם את הארנונה.

יוסי דיין: שיעלו את הארנונה, נסתדר.

יוסי דיין: הארנונה באשקלון זה דבר דרקוני, אנחנו לא נוכל לעמוד בזה.

ראובן ריבלין: אני מבין, אבל עובדה שאנשים---

שי חרמש: אני אמרתי לפרנקל, יוסי, אין נאמן יותר ממני לכם בעניין הזה.

שי חרמש: אחרי שלוש שנים אני מתפצח עם הראש---

ראובן ריבלין: אז אם זה אשקלון, אז זה אשקלון.

שי חרמש: אז עזבו את זה כעת, מזה לא תצמח תעשייה, מזה תצמח עוד חמש שנים מלחמה.

שי חרמש: בואו נלך לפתרון שנצא מפה, נלחץ את החבר'ה האלה, נגמור את המת"ש, ניכנס שם, קרקע אפס, ארנונה 21 או כמה?

שי חרמש: 12 שקל, 14 שקל למטר מרובע.

שי חרמש: לכו לשם, זה אותו טווח נסיעה, נכון שזה טיפה דרומה, זה לא מרכז הארץ.

ראובן ריבלין: קשה לי מאוד לומר את זה, אבל חבר הכנסת חרמש נשמע לי הגיוני.

חיים פרנקל: אני אסביר לך, אולי אתה לא יורד לסוף דעתנו.

חיים פרנקל: כמו שאדי אמר לך, אנחנו עתירי עבודת ידיים והתחרות שלנו עם עתירי עבודת הידיים זה עם מבני דודנו שנמצאים שם במגזר---

שי חרמש: סגורים ונעולים ברצועה.

חיים פרנקל: לא, אמרתי דווקא מהסינים.

חיים פרנקל: זאת אומרת, מה האלטרנטיבה?

חיים פרנקל: אם אנחנו בכל זאת רוצה להמשיך לייצר, אנחנו, והאמן לי אני, כבעלים של חברת חגור, בהתחלה הייתי מביא מסין ומשיב פועלים מאחורה שיסירו את התוויות made in China, כי התביישתי וגם היום אני מתבייש שחלק מהדברים אני לא עומד בתחרות, מאחר והעלויות שלי הן גבוהות.

חיים פרנקל: עכשיו העלויות הן הצטברות של גרוש ועוד גרוש ועוד גרוש וכולי וכולי.

חיים פרנקל: אני יושב היום בקיבוץ כרמיה, מאחר וכשיצאנו ביציאת מצרים החפוזה חיפשנו מהר מקום בסביבה, כי אני גם החלפתי את כל הפועלים שלי.

חיים פרנקל: היו לי איזה 200 עובדים באזור התעשייה בארז, שהם היו מקצועיים ועבדו אצלי עשרות שנים ובינתיים הייתי צריך להחליף את כל הצוות ואין אנשים שיעסקו בתפירה בשכר מינימום, כי לא שאני לא רוצה לשלם, אני מותג, אני הייתי מקבל תמורות, ואם הממשלה היתה מטילה מסים או קווטות על היבוא מסין אז היתה לי אפשרות ליצר בארץ במחירים קצת יותר גבוהים.

אורי אריאל: לא יהיו קווטות, ייפתח השוק הלאה והלאה.

חיים פרנקל: ייפתח, יותר גרוע.

חיים פרנקל: אז אני בכל זאת מנסה, אנחנו מנסים עכשיו עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ להריץ חוק שיגן על התעשיות הביטחוניות לפחות.

שי חרמש: יש לך 15% כאזור עדיפות לאומית א'.

חיים פרנקל: יש לנו אותו עכשיו נגיד בעוטף אזר, הוא נע ונד.

שי חרמש: יש לך את זה בכרמיה, לא יהיה לך את זה באשקלון, פרנקל.

שי חרמש: באשקלון אין לך את ה-15%.

שי חרמש: זה הפיצוי על נסיעה לנתיבות.

חיים פרנקל: זאת הסיבה שאנחנו רוצים להיות ביחד---

ראובן ריבלין: לא, הוא רוצה להיות באשקלון---

שי חרמש: עם תנאי כרמיה.

שי חרמש: אין דבר כזה.

שי חרמש: שום ממשלה, גם שלכם, לא תעביר---

חיים פרנקל: חבר הכנסת חרמש, אנחנו לא באנו לפה בשביל לקבל את אשקלון.

חיים פרנקל: באנו לפה מאחר ורצינו להיות במועצה אזורית חוף אשקלון, במקום שנמצא באזור תעשייה, הצענו מבקיעים, הצענו יד מרדכי, אני לא יודע להציע.

חיים פרנקל: היה פעם שישבנו עם ראש המועצה הקודם, עוד לפני שמר פרג'ון נבחר.

חיים פרנקל: אנחנו ישבנו איתו וביקשנו אפילו צמוד גדר, באזור נתיב העשרה, שיקימו אזור תעשייה צמוד גדר, שאם אי פעם יפרוץ השלום וחזון אחרית הימים יקרה והם יוכלו בכל זאת להיכנס, שלא תהיינה בעיות.

חיים פרנקל: אנחנו היינו במשא ומתן עם הטורקים, שקיבלו מנדט מהממשלה שלהם לקנות את אזור התעשייה, ולולא הוא נחרב, יכול להיות שהטורקים היו מצליחים.

חיים פרנקל: אנחנו חייבים להיות זולים בענף הזה, ולא, אין לנו שום זכות קיום במדינה ואנחנו ניהפך ליבואנים.

חיים פרנקל: אני אשכור אצלך לול ואני איהפך ליבואן פרקסלנס.

חיים פרנקל: היום אני עדיין, חצי מהמוצרים שלי מייצר פה בארץ, ואספתי לי צוות מבנות אשקלון ומשדרות ומהקיבוץ, מכרמיה.

חיים פרנקל: היום אני מעסיק בסביבות 50 איש, תושבי המקום.

אורי אריאל: אם אפשר לשאול מה המחזור של חגור.

חיים פרנקל: מחזור המכירות?

חיים פרנקל: לא.

אורי אריאל: מאה אחוז.

שי חרמש: המשבר כל כך קשה שהוא אפילו לא יכול לדבר על המחזור.

חיים פרנקל: אנחנו נהנים ממלחמות ומאסונות טבע.

שי חרמש: פרנקל, אתה מדבר על דברים שעוד לא מצוירים על הנייר.

שי חרמש: אתה בחמש השנים הקרובות גם אם נרוץ פה, אני ופרג'ון ובר לב ונשגע את כל העולם ואשתו, בחמש השנים הקרובות לא יהיה שם כלום, גם לא ביד מרדכי ולא בנתיב העשרה.

שי חרמש: אני שואל עכשיו ביושר ובהגינות ובראייה עסקית, יש לך אזור תעשייה מוכן, אפשר היום לחשב מה צריך, הוא מחייב נסיעה של עוד 9 קילומטר מצומת יד מרדכי לנתיבות, לא מדובר על הירח, לא מדובר על ראש פינה.

שי חרמש: את זה אפשר להביא לך מחר בלחץ על משרד התעשייה, להגיד 'רבותיי, תקימו את המת"ש ותנו את אישורי הבנייה במקום, הכל מוכן', אתה רב על דבר שלא מצויר על מפה.

שי חרמש: אתה רוצה אזור תעשייה או רוצה פוליטיקה?

שי חרמש: תעשייה מזה לא תצמח ולא תקבל קרקע בחינם עם ארנונה ספציפית לך, ולא באשקלון, אין חיה כזאת.

שי חרמש: אז אם אזור התעשייה, הקרקע ביוקר, הארנונה ביותר, השירותים ביוקר, מציעים לך קרקע בחינם, ארנונה נמוכה, עוד 7 קילומטר נסיעה, אני כלכלן מתחיל, אני חושב ש-7 קילומטר נסיעה זה יותר זול מלרדוף אחרי ארנונה ואחרי קרקע, בחייך.

ציון ברכה: יש מבנים שם?

שי חרמש: אין מבנים שם, אין מבנים בשום מקום.

עמירה דותן: חבר הכנסת חרמש, ראש המועצה ביקש את זכות הדיבור.

שי חרמש: ואני עדיין עומד על דעתי שהוועדה צריכה לעזור לפרג'ון בחלוקת ההכנסות מאשקלון, כי זו השפלה מה שעשו פה 50 שנה, ממשלות ישראל לדורותיהן.

יאיר פרג'ון: מתוך התמונה שהוצגה כאן, בעניין שטחי הארנונה, או שטחי מסחר או שטחי תעסוקה, בתוך מרחב המועצה האזורית חוף אשקלון, ישבנו על המדוכה כאן בחודשים הראשונים מאז שאני בעבודה כאן והתובנה שנפלה אצלי, מכל הקלינים הקטנים של אזורי המסחר השונים שהמועצה שלנו מתכתשת איתם כבר מעל עשור, קצת פה ביד מרדכי, קצת בניצנים וטלאי פה וטלאי שם, ואיך אמרת, אתה במשפטך?

יאיר פרג'ון: גורנישט, מכל זה לא תצא לנו תשועה.

יאיר פרג'ון: כבר נדפקנו בתחנת הכח, נדפקנו באזור המסחר בצומת סילבר ובעצם לכל מקום שזזנו, יצא המצב שלנו כמועצה, אין אזורי מסחר נכון להיום.

יאיר פרג'ון: היו לנו פגישות עבודה אינטנסיביות עם עיריית אשקלון שבסופן ישבנו אצל המנהל הכללי של משרד הפנים.

יאיר פרג'ון: משרד הפנים הקים ועדת חקירת גבולות וחלוקת הכנסות בין המועצה האזורית חוף אשקלון לעיר אשקלון.

יאיר פרג'ון: התובנה כיום היא כזאת, אצלי – אפשרות א', שתבוא ועדת הגבולות וחלוקת הכנסות ותגיד ש'לא צריך אזור מסחר בכלל באזור המועצה האזורית חוף אשקלון.

יאיר פרג'ון: אתם תקבלו הכנסות מהעיר אשקלון', ויקבע משרד הפנים את הסכום שאנחנו נקבל ואני בעד זה שלא יקום אזור מסחר באזור חוף אשקלון, מהיבט---

ראובן ריבלין: כפי שקרה בין קיסריה לבין אור עקיבא.

גדעון בר לב: השם מאוד חשוב.

גדעון בר לב: תגיד אזור תעסוקה ולא מסחר.

גדעון בר לב: אנחנו לא רוצים מסחר, לא על זה אנחנו---

יאיר פרג'ון: סליחה, גדעון, אזור תעסוקה.

יאיר פרג'ון: אני אומר את זה מהסיבות, אחת, שלמדינה אין כסף לתת הרבה מאוד השקעות לעוד אלף דונם של אזורי תעסוקה שאני הייתי רוצה לעשות יחד עם העיר אשקלון.

יאיר פרג'ון: אני מדבר על 2,500 דונם, אם ניגש לעסקה כזאת, ואני אומר, מההיבט השני, משום שגם אין כסף, ואני בעד לשמר את המרחב הסביבתי ואפשר לקבל כסף מהעיר אשקלון, בואו כל עם ישראל שיושב בציון, שירוויח מהעניין הזה.

יאיר פרג'ון: הקונספט הוא כזה היום: אפשרות א', שוועדת חקירת הגבולות וחלוקת משאבים תחליט שלא צריך להקים, ונקבל כסף.

יאיר פרג'ון: מה שאני אומר עכשיו, אני אומר את זה מבחינת האינטרס של המועצה האזורית לדור הבא.

יאיר פרג'ון: קונספט ב', במידה ולא יסכימו לחלוקת משאבים, כפי שלפחות מתבקש מבחינתנו, אנחנו מדברים על אזור שבין צומת כפר סילבר בצפון לבין צומת בת אדר כאן, בדרום, בין שני הצמתים הללו, בנחל יפתח שנמצא במערב, לאתר שטח של כ-2,000 דונם, שבו יהיה אזור מסחר משותף, שבו נעשה את המאמץ לתת פתרון גם לחקלאים שנמצאים בגוש קטיף ושיש להם זכויות לאזורי סככות, שאלה עשויים להיות מתורגמים לא לסככות חקלאיות, אלא מתורגמים לאזורי מסחר גם כן, לאזורי תעסוקה.

יאיר פרג'ון: ואז ובא לציון גואל.

יאיר פרג'ון: זה בעצם הקונספט שאני תופס בו היום ואני אוביל את המהלך הזה, ומתקיימת היום ועדת חקירת גבולות.

יאיר פרג'ון: האם זה יהיה בשלוש השנים הקרובות או חמש השנים הקרובות, כדי שגם החברים של מחסום ארז יוכלו ליהנות מאזור המסחר העתידי הזה?

יאיר פרג'ון: אנחנו סקפטיים.

יאיר פרג'ון: אנחנו יודעים שזה יכול להימשך יותר משלוש שנים.

יאיר פרג'ון: ועוד דבר, חשוב לי להגיד את זה על השולחן בכנות.

יאיר פרג'ון: היות וזה ילך להיות אזור תעסוקה משותף וחלוקת ארנונה משותף, הארנונה תהיה כמו בעיר אשקלון.

יאיר פרג'ון: אנחנו נקבל 100% ארנונה על פי צו הארנונה שלנו, הם יגבו על פי צו ארנונה שלהם ואת ההפרשים הם ייקחו.

יאיר פרג'ון: להם כדאי ולנו כדאי.

יאיר פרג'ון: זאת הסיבה שאנחנו נלך איתם, זה צמוד דופן.

יאיר פרג'ון: אם ייתנו את הדחיפה לכל הפיתוח, יש לנו את המנגנון---

ראובן ריבלין: יש פה שני נושאים שהם קשורים לכנסת, אבל הם לא קשורים לפינוי.

יאיר פרג'ון: הם לא קשורים לפינוי, מה שחשוב לי שהתושבים פה ישמעו את העניין.

ראובן ריבלין: הבנתי, היית מאוד נוקב ומאוד ברור.

יאיר פרג'ון: פשוט מאוד לדעת שגם אם אנחנו נעשה אזור תעסוקה משותף כאן, זה יהיה על פי צו הארנונה שלהם שהוא דרקוני לשיטתי---

זאב אלקין: אז אין להם מה לחפש פה.

יוסי דיין: אז היינו הולכים לאשקלון, לא היינו באים לכאן.

שי חרמש: מר דיין, הוא הסביר לך שלא כדאי.

עמירה דותן: יוסי, הוא אומר שזאת המציאות.

יאיר פרג'ון: יוסי, אני אומר לך מה האינטרס של המועצה האזורית, כדי שלא יבוא בעוד שלוש שנים, חבר הכנסת חרמש, ויבקש את התקציב לשער הנגב, ולכיש יבקש את המושבים החלשים ובאר טוביה יבקש את המושבים החזקים, וזו בדיוק העקמומיות שתהיה שם.

יאיר פרג'ון: המועצה האזורית חוף אשקלון לא הולכת להתפרק, לא רק זה, היא הולכת להתחזק.

יאיר פרג'ון: יש לה אג'נדה משלה.

יוסי דיין: לך לא יהיה אזור תעשייה, לאשקלון יהיה אזור תעשייה ,אולי תקבל ארנונה.

יאיר פרג'ון: לא, זה אזור מסחר משותף.

עמירה דותן: קודם כל, תודה רבה.

עמירה דותן: אני חושבת שהיושר והכנות נמצאים כרגע על השולחן.

עמירה דותן: המטרה של הישיבה הזאת ברורה לנו וחלק ממה שאנחנו רואים זו תמונת מצב שהיא לא מחמיאה, היא אולי אפילו מכעיסה, היא אפילו אולי שונה מהציפיות של חלק גדול של מי שיושב ליד השולחן, אבל היא אמיתית.

עמירה דותן: עכשיו יש שתי אפשרויות, או להמשיך לאשקלון, עם הארנונה הגבוהה עם כל מה שקשור ומה שאתם יודעים וכולי, תמונת המצב, לעומת אפשרות שנייה שעלתה כאן ליד השולחן כמה וכמה פעמים, ובמיוחד דיבר עליה בלהט רב חבר הכנסת חרמש, זה הנושא של נועם, שאנחנו עוברים עליו גם, אם אתם זוכרים, כשישבנו אז עם יושב ראש התאחדות התעשיינים, שגם הוא אמר שהוא יעשה ככל שהוא יכול כדי לעזור לכל אחד באופן אישי ולכולכם יחד כקבוצה, כדי שתלכו לנועם.

עמירה דותן: אני לא יכולה להחליט בשבילכם, אני לא יודעת אם מישהו מאיתנו יכול להחליט עבורכם, אבל זאת תמונת המצב.

עמירה דותן: מול שתי החלופות האלה, אני חושבת שאתם צריכים להחליט מה נח לכם ואנחנו נעזור לכם, כמו שאמר קודם חבר הכנסת חרמש, שאם זה נועם, אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו, גם מבחינת לוח זמנים, גם מבחינת האפשרויות כדי שתוכלו מהר ליישב שם את העסקים שלכם, ואם זה אשקלון, האינפורמציה ידועה לכם.

ציון ברכה: אני מאשקלון.

ציון ברכה: לי היה דונם ורבע אדמה ב...

ציון ברכה: קיבלתי 40,000 דולר לדונם ואם אני רוצה לעבור לאשקלון, זה לא ייתן לי כלום, מבנה שבניתי אותו, 600 מטר מרובע, בניתי אותו עם הצוות שלי, בכוחות עצמי, קיבלתי 80,000 שקל על 600 מטר בנוי.

אורי אריאל: כמה עולה דונם באשקלון?

ציון ברכה: לא יודע, לא בדקתי.

ציון ברכה: אני קיבלתי 80,000 שקל על 600 מטר בנוי, בניתי חשמל, מערכות, מה אני אעשה עם 80,000 שקל אם אני אעבור לנועם?

ציון ברכה: איך אני אבנה?

ציון ברכה: אני בגיל 65, אני לא מסוגל לכלום.

ציון ברכה: היתה לי ועדה מיוחדת, קיבלתי מכתב השבוע, שניים פסלו אותי בגלל י"א, לא יודע מה.

ציון ברכה: השלישי נתן לי זיכוי, הוא מאשר לי שמגיע לי 800,000 שקל פיצוי עבור בנייה של כך וכך.

ציון ברכה: אני עומד בדילמה מה אני עושה, אני לא צעיר, 65, נתנו לי 80,000 שקל, לא יכול לעשות כלום, אפילו פנסיה אין לי לזה, זרקו אותנו.

ציון ברכה: וזו המדינה שלי.

עמירה דותן: אני רוצה שאנחנו נחזור רגע אחד למציאות.

עמירה דותן: השינוי במצב, שקרה לפני שלוש שנים, קרה.

עמירה דותן: גם הלכתם לשם, ואני חושבת שכולם יודעים, הלכנו לשם מאותן סיבות שהלכנו לשם, סיבות עסקיות, חכמות, אינטליגנטיות, הלכתם.

עמירה דותן: המצב השתנה.

עמירה דותן: אין יותר כח אדם זול ואין יותר את כל מה שהיה שם.

עמירה דותן: נגמר.

עמירה דותן: השאלה כרגע עכשיו מה הכי נכון כדי לחזור חזרה לחיים תקינים.

עמירה דותן: כל אחד יש לו את הפרטיות שלו ואת ההחלטות האישיות שלו, שאנחנו לא יכולים להיכנס אליהן, ולמרות שסל"ע אומרת שהוא לא רואה אתכם כקבוצה, אני בכל זאת מנסה לראות אתכם כקבוצה ולראות איך אפשר לעזור ולכן לא נעים לי אפילו לשמוע את המקרים הפרטיים, כי אני מרגישה כאילו אני נכנסת לתוך הכיס של מישהו ואני לא מרגישה עם זה מאוד מאוד נח, ולכן אני רוצה לחזור חזרה למערכת היותר רחבה.

עמירה דותן: כל אחד אחר כך יחליט לעצמו אם הוא רוצה או לא רוצה, אבל אנחנו רוצים להמשיך הלאה, את הרעיון שלכם, של היחד, גם בגלל שאתם מכירים אחד את השני, גם בגלל שזה נותן הרבה מאוד תמיכה להיות יחד ולא לבד, וגם אולי בגלל סיבות עסקיות כאלה או אחרות, שקטונתי מלהבין אותן, ואתם רוצים.

עמירה דותן: אני מאוד מכבדת את הרצון הזה.

עמירה דותן: מה הכי נכון לעשות?

עמירה דותן: אני באמת חושבת, כאדם מבחוץ לגמרי, שהפתרון שחבר הכנסת חרמש מדבר עליו, בכזה להט, שאנחנו שומעים את ראש המועצה, מר יאיר פרג'ון, מסתכל ואומר את הדברים מאוד ביושר ומאוד פתוח, האם נחכה עוד שלוש, חמש שנים?

עמירה דותן: או שנתחיל לעשות את המעשה היום?

עמירה דותן: ואני אומרת לכם, זאת המציאות.

עמירה דותן: זאת אומרת, אנחנו יכולים ליפות אותה, אנחנו יכולים לכעוס, אנחנו יכולים להכניס פה כל מיני רגשות, אבל אנחנו רוצים לצאת מפה בהחלטה או להגיד שבעוד שבוע לקבל החלטה, מה אנחנו רוצים לעשות, אנחנו רוצים לעזור לכם.

עמירה דותן: וזאת המציאות, אנחנו לא יכולים לשנות אותה.

עמירה דותן: אם אני טעיתי, אז חבריי יתקנו אותי.

ראובן ריבלין: אני רוצה להוסיף.

ראובן ריבלין: כל ישיבה אני מקבל עוד תמונה יותר רחבה ויותר מקיפה וגם פרטנית לגבי כל אחד ואחד.

ראובן ריבלין: אני לא יודע עד כמה אפשרי הדבר ואם אפשרי, צריך לעשות את זה, להעביר אתכם מקשה אחת למקום אחר.

ראובן ריבלין: אני גם חושב שנושא מחיר הקרקע הוא נושא בעייתי ביותר, אם כי מדינת ישראל היתה צריכה לחשוב על זה לפני שפינתה וגירשה אתכם, אבל כאשר אנחנו רוצים למצוא איזה שהיא דרך שבה אנחנו נוכל להביא לידי פיצוי שיחזיר את המצב לקדמותו, זאת אומרת לא יותר טוב ולא פחות טוב.

ראובן ריבלין: אי אפשר להביא את עזה בכל מקום שאתם תהיו ולאפשר לכם פועלים כפי שאתם ניהלתם את העסקים, כאשר ישבתם בצמידות לעזה, אלה הם דברים שהמדינה לא יכולה לפצות עליהם, אבל לעומת זאת אני אומר לך, ולוקח את הדוגמה של התעשיין עתיר כח האדם, שהיה מעסיק 200 אנשים והיום מעסיק 50 אנשים.

ראובן ריבלין: נגיד שהוא הולך למקום שבו הקרקע זמינה, שאין בעיה מבחינת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מינהל מקרקעי ישראל, כמו האזור שחבר הכנסת שי חרמש מדבר עליו, שנקרא אזור נועם.

ראובן ריבלין: בא אליך ציון ואומר לך 'אני לא רוצה ממך שום דבר, פרט לדבר אחד, זה המבנה'.

ראובן ריבלין: מבנה להקים בירושלים, על הר הבית, חלילה, ובאזור נועם עולה אותו דבר, זאת אומרת מטר בנייה בכל מקום עולה אותו דבר, יכול להיות שיש הבדל בהובלה, אלה הם דברים שוליים לחלוטין, אבל מטר בנייה עולה אותו דבר, הוא יצר מערכת שלמה של מבנים, עם תאורה, עם תעלות, עם כל מיני שירותים, כל מה שאתה רוצה, הוא לא רוצה שתיתן לו יותר, אבל הוא מבקש ממך שגם לא תיתן לו פחות, תבנה לו את זה.

ראובן ריבלין: תבנה לו את זה, אפשר לבנות את זה ב-40,000, ב-35,000, הוא יחזיר לך 5,000.

ראובן ריבלין: צריך 200,000 תבנה לו את זה, ואם צריך ללכת לתקן את החוק, נתקן את החוק.

ראובן ריבלין: אני אומר לך, אשכרה, חד משמעית.

ראובן ריבלין: אני אביא את כל הכנסת שהיא תתקן את החוק, משום שבאותה עת באמת חשבנו בכנסת שב-80,000 אפשר לפצות בן אדם.

ראובן ריבלין: כל מה שמבקשים ממך היום זה דבר אחד, אני לא מבקש להעביר אותם היום לפלמחים, ולא להעביר אותם לתל אביב ואפילו לא לקיסריה, אני אומר, נמצא ונאתר את המקום.

ראובן ריבלין: נגיד נועם, שהוא על דעת משרד התעשייה והמסחר, על דעת מינהל מקרקעי ישראל, המקום הטבעי ביותר וההגיוני ביותר להעביר את מגורשי ארז לשם.

ראובן ריבלין: אבל מה שהם מבקשים ממך, זה לא שום דבר, אל תעשיר אותנו, רק תן לנו בדיוק מטר-מטר.

ראובן ריבלין: שם היה תאורה, פה היה מנורה, שים מנורה, פה היה ברז, שים ברז.

ראובן ריבלין: זה הכל.

גיא נתנאל: גם הכל מתועד, הם יודעים בדיוק מה היה.

ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי.

ראובן ריבלין: אני לא מעלה על דעתי שמישהו יוכל לשקר.

ראובן ריבלין: תלכו היום לבית המשפט המחוזי בירושלים, תראו שאי אפשר לשקר.

יוסי דיין: מתועד על ידי משרד ראש הממשלה.

שי חרמש: אין ויכוח, מידע ישנו מלא.

ראובן ריבלין: עכשיו, יכול להיות ש-40,000 זה הרבה יותר מדי, באמת, ביד נדיבה, מדינת ישראל היתה בזבזנית ופזרנית, אז נחזיר.

ראובן ריבלין: אז כל אחד מהם יחזירו, נכון?

ראובן ריבלין: אתם תחזירו, במידה ו... אתם תבנו, זה הכל.

ראובן ריבלין: אתם תבנו.

ראובן ריבלין: קחו אתם, תבנו את זה, אחר כך הם יחזירו לכם 40,000.

ראובן ריבלין: אם לעומת זאת, זה עלה 200,000, אתם תשלמו 200,000.

ראובן ריבלין: אי אפשר לבוא ולומר לאנשים קחו כסף, תאכלו.

יאיר פרג'ון: אגב, אני חייב להודות שרוב הציבור בארץ יודע שהם קיבלו מטר-מטר.

ראובן ריבלין: כך כולם חושבים.

זאב אלקין: זה תיקון חוק.

ראובן ריבלין: זה תיקון חוק, אני לא אמרתי לא.

ראובן ריבלין: אם תבוא המערכת ותאמר לי, 'אתה צודק, אבל אני לא קיבלתי ממך כסף כדי לאפשר ולתקן את העיוות על ידי החזרת המצב לקדמותו, מטר מול מטר, במקום אחר, אבל מטר מול מטר', אז אני אומר לה 'נכון, אני לא אפשרתי לך, אני אאפשר לך'.

איציק עוזר: חבר הכנסת ריבלין, כל האנשים בחוק פינוי-פיצוי, קיבלו פיצוי לפי שני מסלולים.

איציק עוזר: העסקים הרווחיים קיבלו, אתה היית חלק מהחקיקה, או לפי הרווחים שלהם, כפול מכפיל מאוד מאוד נדיב, אף אחד לא חולק על זה, או העסקים המפסידים, לפי העלות שעלה להם לבנות את המבנים כשהם מוצמדים.

ראובן ריבלין: אני אומר לך מה אמר לי ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אמרתי לו 'ואם זה לא יספיק?

ראובן ריבלין: ' הוא אמר 'נתקן את החוק'.

ראובן ריבלין: זה לא ראש הממשלה הנוכחי, זה בטוח.

ראובן ריבלין: זה אין על זה ויכוח, אני מדבר על ראש ממשלה שאי אפשר לדבר איתו עכשיו.

ראובן ריבלין: דרך אגב, זה רשום.

איציק עוזר: יש נקודה אחת לגבי כאלו שבוא נקרא לזה 'בעיות ברישום בספרים', כל אחד מבין מה זה אומר.

איציק עוזר: בשביל העניין הזה הוקם, ביחד עם חברת הכנסת עמירה דותן וחבר הכנסת אורון, אתה היית נוכח בדיון, אמרנו שנקים צוות בדיקה, נבדוק.

איציק עוזר: שם ניתנו תשובות ספציפית למקרים של אנשים שלא רשמו את העלויות בספרים.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מדבר על ארז כמקשה אחת, בשביל זה באתי הבוקר.

ראובן ריבלין: יש ביניהם אנשים שהם יותר צודקים ויש אנשים שהם עוד יותר צודקים, ויש אנשים שהם פחות צודקים.

ראובן ריבלין: אני עכשיו מדבר על הרעיון.

ראובן ריבלין: הרעיון זה החזרת המצב לקדמותו, אני לוקח צילום של יום המר והנמהר ואומר 'איך היית, כל אחד מכם' ועכשיו אני אומר 'אתם הולכים לנועם?

ראובן ריבלין: אני מעביר לכם כמו שהוא, את ארז לנועם'.

ראובן ריבלין: זה הכל.

ראובן ריבלין: עכשיו יכול להיות שזה עולה הרבה יותר בזול, תקבל בחזרה.

ראובן ריבלין: עולה הרבה יותר ביוקר, אתה תשלם.

ראובן ריבלין: אתה תבוא ותאמר לי, סל"ע לא מסוגלת לעשות זאת עם הכספים שהועמדו לרשותה.

ראובן ריבלין: אני אציע לחבר הכנסת אלקין לעשות הצעת חוק שאנחנו כולנו נחתום עליה ונמצא לך את המקור הכספי, איזה מקור כספי שהוא עולה ובהחלט הוא מועקה על תקציב המדינה, יחד עם זה, אנחנו צריכים להבין שמה שעשינו פה הוא היה דבר שהיה מועקה על עם ישראל ועל מדינת ישראל, ונמצא את הפתרון.

ראובן ריבלין: זה פתרון חד פעמי.

ראובן ריבלין: זה לא עניין של שנות תקציב, זה פתרון חד פעמי שצריך למצוא אותו.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה שום דבר שיהיה להם יתרון על האסון שנפל על ראשם, שהפלנו על ראשם.

ראובן ריבלין: כל מה שאני רוצה זה להחזיר את המצב לקדמותו.

ראובן ריבלין: עכשיו אני יודע, יבוא אחד ויאמר לי 'היה לי פה בכלל גם מכרה זהב בתוכו', יאמרו לך, אז אנחנו לא נשמע לו.

ראובן ריבלין: אז בשביל זה יש את חברי הכנסת דותן ואורון, ואני סומך על שניהם שכל אחד מהם ימצא את האמת שלו.

ראובן ריבלין: יש תיעוד, יש בדיוק המצב שהיה.

ראובן ריבלין: כל מה שרוצים, להחזיר את המצב לקדמותו.

ראובן ריבלין: זה הכל.

ראובן ריבלין: להערכתי, כל בית משפט, כל שמאי יכול לבוא ולומר לך את הדבר הזה.

ראובן ריבלין: הוא רצה לבנות, כאשר הוא שם משכיות זהב על כל דבר ודבר.

ראובן ריבלין: אם הוא לא לקח את המשכיות זהב, יש כאן בעיה, אבל אנחנו מדברים על דברים פשוטים במהלך עניינים רגיל וכך צריך לעשות.

זאב אלקין: אני אוסיף רק שני דברים שחבר הכנסת ריבלין דיבר עליהם, כי אני חושב שבלעדיהם לא יהיה פתרון.

זאב אלקין: אחד, המכתב הזה שלא הקראנו אותו, אבל בכל זאת פסקה אחת ממנו ראוי להקריא, של מִנהלת סל"ע.

זאב אלקין: המכתב של מִנהלת סל"ע שמסבירה למה היא לא רוצה להיות פה.

זאב אלקין: היא פה, אבל עדיין יש---

איציק עוזר: זה לא מדויק מה שאתה אומר.

זאב אלקין: אני מצטט, מה לא מדויק?

איציק עוזר: זה לא מדויק.

עמירה דותן: סליחה , מותר לו לדבר.

איציק עוזר: הוא לא יודע על מה הוא מדבר.

עמירה דותן: הוא לא יודע?

עמירה דותן: אז הנה, אז הוא מקריא.

זאב אלקין: אתם יודעים מה?

זאב אלקין: אני אקריא את כל המכתב.

עמירה דותן: חבר הכנסת אריאל, שגם אתה תדע.

זאב אלקין: שמי שכתב אותו, תומר מוסקוביץ, משנה למנהלת מִנהלת סל"ע.

זאב אלקין: 'סיור ועדת המשנה בנושא אתר חלופי לארז.

זאב אלקין: הנהלת ועדת המשנה שברשותך (עמירה) הזמינה את מנהלת מִנהלת סל"ע ואת נציגיה לסיור שעורכת הוועדה ביום 20.7.08, באזור חוף אשקלון, בנושא אתר חלופי לארז.

זאב אלקין: כפי שאמרתי לך בשיחתנו הטלפונית, מִנהלת סל"ע אינה מטפלת בפיתוח אזורי תעשייה ועניין זה מצוי בתחום טיפולו של משרד התמ"ת.

זאב אלקין: עוד אציין (וזה המרכז בעיניי) כי מִנהלת סל"ע סבורה כי אין זה נכון משום בחינה שהיא להתייחס לתעשייני אזור התעשייה ארז כקהילה.

זאב אלקין: כל בעל מפעל בארז פעל באופן עצמאי והוא יכול לבחור באחד ממאות מגרשים מפותחים לאזורי תעשייה הקיימים בישראל.

זאב אלקין: בנסיבות אלה איננו רואים טעם בהשתתפות בסיור ונבקשך לפתור אותנו מהשתתפות בו'.

זאב אלקין: אז קודם כל הם פה, וטוב מאוד.

איציק עוזר: אנחנו עדיין חושבים ש---

זאב אלקין: רגע, אני לא סיימתי.

זאב אלקין: רק הקראתי, שלא תגיד שזה לא נכון.

זאב אלקין: בינתיים רק הקראתי משפט.

זאב אלקין: עכשיו הפסקה השלישית במכתב הזה, אני חושב שהיא אומרת הכל.

זאב אלקין: אם מִנהלת סל"ע חושבת שאין להם זכות קיום ביחד, אז לצפות שמִנהלת סל"ע, וכאן מִנהלת סל"ע גם מייצגת את מדינת ישראל, היא לא עוד משרד ממשלתי שבאופן אקראי איכשהו קשור לסוגיה הזאת, היא מטפלת בנושא של המפונים, וזה נושא אחד שדורש פתרון.

זאב אלקין: אנחנו כאן מקיימים דיון שלם על סמך הנחה שמפוני ארז צריכים להיות ביחד, כקהילה, כאזור תעשייה שהיה, וחבר הכנסת ריבלין כרגע דיבר להעתיק את המקום as is.

ראובן ריבלין: אלא אם כן הם לא רוצים.

זאב אלקין: נכון, אבל הם רוצים.

זאב אלקין: אומרת כאן המדינה, על ידי הנציגות שלה מבחינתי, שילכו ויחפשו את עצמם, 'אם על האנשים עוד הכרנו בקושי, בדוחק, אחרי הרבה מאבקים, להעתיק אותם בקהילות ועשינו סעיף מיוחד בחוק, על התעשייה אין לנו דבר כזה, ולכן מבחינתנו הם כל אחד בנפרד'.

זאב אלקין: אז עד שלא נפתור את הבעיה הזאת והמדינה לא תכיר שהם הולכים ביחד, אנחנו לא נמצא שום פתרון וכאן צריכים לשכנע את המנהלת באמצעים השונים העומדים לרשותנו לשכנוע שהיא לא צודקת בנקודה הזאת.

זאב אלקין: זאת נקודה אחת.

זאב אלקין: הנקודה השנייה, גם בהמשך לדברים של חבר הכנסת ריבלין, קשורה לסוגיה שקוראים לה בלשון המשפטנים 'ערב כינון'.

זאב אלקין: הרי מה שחבר הכנסת ריבלין דיבר עליו זה בדיוק ערב כינון – מה שהיה, מה שיהיה.

זאב אלקין: כשדיברנו על נושא מקביל דומה, העסקים של החקלאים, אמרה לנו הממשלה, 'לשלם כפיצויים ערב כינון, אני לא מוכנה, אבל לעזור לחקלאים שרוצים לחזור לפעילות חקלאית במשהו שיאפשר להם בפועל ערב כינון, אני כן מוכנה' ואז יש לנו שם ויכוח, אם זה מספיק/לא מספיק, חסר 8%, חסר 15%, אבל פחות או יותר, מבחינת הכיוון הכללי שם המדינה מודה ולא ברור לי למה המדינה לא מודה כאן.

זאב אלקין: הרי אנחנו לא מדברים כאן על פיצוי, אנחנו מדברים כאן על כך שאנשים רוצים להחזיר את מה שהיה להם, ובנושא הזה, אם מסתבר שהמספרים בחוק לא מאפשרים להם לשכפל את זה, אפילו באזור כמו אזור תעשייה נניח בנועם--

יוסי דיין: או אשקלון דרום.

זאב אלקין: לא, אשקלון דרום זה---

עמירה דותן: אין יותר אשקלון דרום, יש אשקלון.

זאב אלקין: יש אשקלון, אבל כולנו רואים שמה שאתם רוצים, אם אתם רוצים לשכפל מה שהיה בארז באשקלון, זה לא הולך.

עמירה דותן: זה הולך, אבל זה יקר.

זאב אלקין: זה לא עולה גם בתפעול אחר כך, זה ארנונות, זה הכל.

ראובן ריבלין: המועצה האזורית חוף אשקלון לא תעזור להם.

עמירה דותן: נכון, את האופציה הזאת אין יותר.

זאב אלקין: זה ברור.

זאב אלקין: לכן או שהם צריכים לבנות תעשייה אחרת ולשנות את עצמם לחלוטין.

זאב אלקין: או שאם רוצים להישאר באותם גבולות גזרה, צריך ללכת לפתרון של חבר הכנסת חרמש.

זאב אלקין: זה ברור מהישיבה הזאת, לפחות לי ברור כשמש, ולא לצפות לאיזה שהוא פתרון קסם שיבוא.

זאב אלקין: אבל אם גם שם הפיצויים שניתנו לא מספיקים לשחזר את זה, את מה שהיה, אז זה אומר ששוב היתה טעות בחוק.

זאב אלקין: זו לא פעם ראשונה שהיתה טעות בחוק.

עמירה דותן: בסדר, אז נעשה תיקון.

זאב אלקין: יכול להיות שגם בנושא הזה היתה טעות בחוק ואז צריכים לתקן אותו, אבל אז המִנהלת צריכה להגיד---

ראובן ריבלין: אני הבנתי, למרות שהצבעתי נגד החוק ושאלתי את ראש הממשלה, בתפקידי שהיה תפקיד רם מבחינת הגובה, שאלתי אותו 'ומה יהיה אם לא יוכלו להחזיר את המצב לקדמותו?

ראובן ריבלין: ' זה כתוב בדברי הכנסת, הוא אמר 'אז נתקן את החוק'.

זאב אלקין: הנה, אז אנחנו עושים את דברו.

ראובן ריבלין: אנחנו התנגדנו.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת אורי אריאל התנגד, גם אני התנגדתי, אבל יחד עם זה---

יצחק שפריר: אני כלכלן ואודה על האמת, הייתי חנון ועבדתי על פי הספרים, על פי מה שאומר החוק.

יצחק שפריר: כל הוצאה קיבלתי חשבוניות, רשמתי אותה בספרים.

יצחק שפריר: קיבלתי פיצוי עבור 2,000 מטר מרובע שהיו לי מוסכים, קיבלתי בסביבות 400,000 דולר פיצוי, והיום התעשרתי כי הדולר ירד, יש לי 500,000 דולר.

יצחק שפריר: אני גם לא חיכיתי למלוא הפיצוי, במנה הראשונה של הפיצוי, ניגשתי---

ראובן ריבלין: היו כאלה שקיבלו 400,000 שקל וקנו דולרים והם הפסידו.

יצחק שפריר: אני לא ספקולנט.

יצחק שפריר: כשקיבלתי את המנה הראשונה של הפיצוי, ניגשתי למתכננים, אמרתי 'תראו, אני רוצה, תכננו לי בבקשה, אלה התכניות שלי, אחד לאחד, כמה אני צריך, על מנת לבנות את זה בארץ'.

יצחק שפריר: המתכנן הכי זול אמר לי, 'אם אתה לא תכין 600 דולר למטר מרובע, אין לך מה להתחיל'.

יצחק שפריר: אוקי, קיבלתי את הנתון, 2,000, אני צריך מיליון ו-200,000 דולר.

יצחק שפריר: הלכתי למנהל הבנק שלי 'אדוני, אני בגיל 61 היום, כמה הלוואה אתה תיתן לי?' אמר לי 'בגילך, אתה צריך להביא לי שלושה ערבים.

יצחק שפריר: בלי שלושה ערבים אין לי בכלל מה לדבר איתך, לתת לך כסף'.

יצחק שפריר: האמת היא שאני אמרתי, אני לא אחכה לבנות באשקלון או בכל מקום, קודם כל אני צריך לדעת לאיזה הרפתקה אני נכנס.

יצחק שפריר: עם הפיצוי שאני קיבלתי, נשארה לי רק בררה אחת, עד סוף ימיי לאכול לאט לאט את הכסף ובזה לגמור את החיים שלי.

יצחק שפריר: כלומר, אין---

עמירה דותן: זה פן אחד.

עמירה דותן: והפן השני הוא שאתה לא עובד ואתה לא עסוק ואתה לא מייצר---

יצחק שפריר: אני לא מייצג את הפן הפרטי שלי, אני מדבר על הפערים בין המחירים בארץ לבין המחירים שקיבלנו, ואני לא בזה שאני אומר 'אני רוצה להיות בארלוזורוב פינת דיזינגוף', אבל אני אומר שאין לי אפילו את הבסיס ההתחלתי להיכנס להוצאה הזו.

ראובן ריבלין: ברוסיה באו הקומיסרים באחד הקולחוזים ושאלו את החקלאים, 'קומורץ, מה אתם נותנים לתרנגולות שלנו לאכול?' אמרו 'מה פירוש מה אנחנו נותנים להם לאכול?

ראובן ריבלין: גבינה, בשר, כל מה'.

ראובן ריבלין: אמרו 'מה?

ראובן ריבלין: אתם נותנים לתרנגולות שלנו לאכול את האוכל שהילדים שלנו צריכים לאכול ואסור להם לאכול?

ראובן ריבלין: ' מיד טלפנו לקולחוז השני, אמרו 'קומורץ, מה אתם נותנים לתרנגולות שלנו לאכול?' אמרו 'מה פירוש מה אנחנו נותנים להם?

ראובן ריבלין: אנחנו נותנים להם לאכול דרייק, את כל הזבל', אמרו 'מה?

ראובן ריבלין: לתרנגולות שמייצרות את הביצים לילדים שלנו אתם נותנים לאכול זבל?

ראובן ריבלין: ' טלפנו לקולחוז השלישי של יהודים, אמרו להם 'כך וכך היה פה, כך וכך היה שם, תדעו שאתם.

ראובן ריבלין: ..'.

ראובן ריבלין: באו אל היהודים, אמרו 'קומורץ, מה אתם נותנים לתרנגולות שלנו לאכול?

ראובן ריבלין: אמרו 'נגיד לכם את האמת, אנחנו נותנים להם כסף, שייקנו מה שהן רוצות'.

גיא נתנאל: אני גם ממחסום ארז.

גיא נתנאל: העסקתי קרוב למאה עובדים, עסקנו בטקסטיל, ייצרנו לכל המוטיבים המובילים בארץ, מקסטרו עד דונה ג'יי וכאלה.

גיא נתנאל: אחד הדברים שלי נורא עצוב פה לשמוע זה שאני, מפונה גוש קטיף, אני גר בניצן, והיום אני כן חושב להשתקע פה, במרחב ניצנים, של מה שאנחנו מפתחים, ואני מבין היום, שאני, כמועצה שלי, אין לי אפילו דריסת רגל כתעשיין.

גיא נתנאל: אחד הדברים שיותר חשובים לתעשיין, ופה למִנהלת סל"ע, זה המיקום הפיזי, כמו שהגדיר אותו פה חבר הכנסת ריבלין, כי בסוף אני...

גיא נתנאל: היום אני לא יכול לעשות טקסטיל בארץ, אז נעשה דברים אחרים.

גיא נתנאל: לקח לי זמן, אכלתי את כל הכסף והכל נכון וזה בעיה שלי בסוף, כי אני החלטתי להיות יזם במדינת ישראל.

גיא נתנאל: דרך אגב, היינו בארז דווקא באיזה שהוא, אני הגעתי לארז ב-95' עם כל האידיאולוגיה היפה הזו של 'בסוף הכלכלה תנצח את הבלגן', אני בא מהתחום ה...

גיא נתנאל: במילואים שלי שאני נלחם בהם, אני הבנתי שבסוף מה שיגרום לאותו פועל להגיע לעבודה זה הפרנסה.

גיא נתנאל: ואחרי שהיה את הסכם אוסלו אנחנו היינו באמת באופוריה מאוד מאוד יפה וגדולה, וזה כן חלק מהעניין, ובסוף העסקתי מאה אנשים, שוואלה לא השתתפו במעגל הלחימה הקרוב הזה.

גיא נתנאל: הרבה אנשים יכולים לדבר על זה בכל מיני כיוונים, אבל מערכת היחסים שנוצרה שם היתה מדהימה ואפרופו חברי הכנסת הנכבדים שרצו להציג את האי-יציבות של האזור למול כל העולם, בהתכתשות, באו לארז, ובאמת היה שם דו קיום, אמיתי, לא וירטואלי.

גיא נתנאל: דרך אגב, אחת הסיבות שפה מתעקשים החברים הנכבדים כן להיות ביחד, כי לנו גם היו את הפתרונות היצירתיים האמיתיים, לצורך העניין שיקוף.

גיא נתנאל: באו ואמרו לנו 'יש לכם בעיות קשות עם המפגעים?

גיא נתנאל: ' אמרנו, אנחנו כיזמים שמים פה כסף כדי שתהיה את מערכת השיקוף הכי טובה שיש.

גיא נתנאל: כמה אז רצו?

גיא נתנאל: שניים-שלושה מיליון שקלים?

גיא נתנאל: אמרנו 'אנחנו מוכנים לעשות את זה.

גיא נתנאל: ' אני מקבל את העקרונות פה שמנחה חבר הכנסת ריבלין שאומר 'חבר'ה, אנחנו צריכים לקבל מה שהיה לנו', כי מה לעשות, בסוף, אני, אם אני רוצה לעשות איזה שהיא רישיטינג למה שאני עושה, ואני עושה אותו היום, לי זה עולה טונות של כסף, טונות של כסף, בעוד שאם היה לי את המבנה שלי, הייתי חוסך עלויות.

גיא נתנאל: אפרופו, ראש המועצה היקר, אנחנו, לדעתי, אם היינו כן מתכוונים לכאן וכתושב המקום וכמותי, כולנו הרי, מרכז החיים שלנו היה ארז, ארז-אשקלון זה כלום.

גיא נתנאל: כשאתה רוצה להעתיק אותי לאזור נועם, יש לזה מבחינתי הרבה משמעות.

שי חרמש: מבחינה טכנית, המרחק מארז לאשקלון הוא המרחק---

גיא נתנאל: הייתי בנועם.

גיא נתנאל: אחד הדברים שאנחנו נתקלים בהם היום זה גיוס עובדים.

גיא נתנאל: מיסטר פרנקל פה מכתת את רגליו בכל האזור.

גיא נתנאל: בסוף יש לנו בעיה של גיוס עובדים.

גיא נתנאל: אני אומר לך, אני היום מנסה להשיג כימאי לאשקלון, לא לנועם, אף אחד לא מוכן לבוא אליי.

גיא נתנאל: למה?

גיא נתנאל: 'בוא'נה איפה אתה נמצא בכלל?

גיא נתנאל: ' יש לנו את הבעיות שלנו, לכן אחת המטרות היתה כן להתחבר פה, גם לחזק את המועצה, פעם אחת, לחזק אותה אמיתית, כי בסוף אותם אנשים שיושבים פה ישימו כסף, בין אם זה עכשיו ובין אם זה עוד חמש שנים, לא משנה, אנחנו נשים כסף, פעם אחת.

גיא נתנאל: פעם שנייה, אנחנו מייצרים במעגל הרחב יותר תעסוקה.

גיא נתנאל: אני אתן לך דוגמה, היסעים, אוכל, קבלנים, נכנסים.

ראובן ריבלין: כל דבר, כל שלושה מייצרים מקום עבודה.

גיא נתנאל: אנשי השירותים של ארז היו לא פחות מהאנשים שעבדו שם, כי בתכל'ס היו שלושה, חמישה בעלי מפעלים, אבל מסביבם הרבה אנשים שעבדו.

גיא נתנאל: אני חושב שזה אינטרס של המועצה פה כן לבוא ולקדם את העניין הזה.

גיא נתנאל: אני מסכים שנועם זה מקום זמין, אבל צריך גם לחשוב עלינו כאנשים שבסוף בונים עוד פעם מחדש.

גיא נתנאל: עכשיו, בוא תבנה עוד פעם מחדש, תיכנס לכל המנגנון הזה של גיוס עובדים, תשמע, זה לא פשוט.

גיא נתנאל: צריך לקחת בח---

שי חרמש: אתה מוכן לחכות---

גיא נתנאל: אני לא יודע.

עמירה דותן: ההחלטה היא שלכם אבל אני חושבת שאת אותה ישיבה, אם אנחנו מדברים שנועם הוא הכיוון שאתם מתכווננים אליו, תיקחו את הזמן לחשוב על זה.

עמירה דותן: בואו ניסע למועצה של נועם ונעשה את הדיון שם, כולל האם יש ישימות לכח אדם כזה או אחר.

עמירה דותן: אני כתושבת באר שבע, אמנם לפני הרבה מאוד שנים, זוכרת כמה אנשים טובים חיכו לעבוד במקום ולא לנסוע למקומות אחרים.

גיא נתנאל: אפרופו תל שבע, רהט-להבים.

גיא נתנאל: יש שם אזור תעשייה, דרך אגב המחיר לקרקע, עד כמה שאני מבין---

שי חרמש: וגם הוא יעמוד ריק עכשיו עשרים שנה.

עמירה דותן: אז יכול להיות שזה כיוון.

עמירה דותן: מה שאני אומרת, קחו החלטה, ברגע שהחלטנו שאתם הולכים הלאה יחד ואנחנו לא מחכים כאן ואנחנו מבינים את המשמעויות, ואנחנו הולכים למשהו שהוא כבר קיים שזה נועם, או אתם רוצים רהט-להבים?

עמירה דותן: רהט להבים, אבל משהו שהוא כבר קיים.

אלימלך ליאוניד: או אשקלון.

עמירה דותן: אשקלון?

עמירה דותן: אשקלון, אתם לא צריכים אותנו, אשקלון, אתם יודעים מה קורה, כמה זה עולה, תגמרו את החשבון, אתם לא צריכים אותנו.

אלימלך ליאוניד: אם המדינה לא תעזור לנו, אנחנו לא נוכל לגמור את החשבון.

עמירה דותן: המדינה לא עוזרת באשקלון.

עמירה דותן: זה אשקלון, אין מה לעשות.

שי חרמש: תבין דבר אחד, אני מוכן ללכת עם חבר הכנסת ריבלין על ערך כינון, אני לא אלך עם ראובן ריבלין על אתרי קרקע מועדפים באזורי מרכז הארץ.

עמירה דותן: חבר הכנסת חרמש, אנחנו מנומסים.

שי חרמש: אני לא מנומס, כי אני גר פה.

עמירה דותן: לא בגלל זה, אבל לא משנה.

עמירה דותן: אבל אני חושבת שהדיון כאן והמקום שבו החלטנו, כי אני באמת חשבתי שבחוף אשקלון יש מקום שאנחנו הולכים פיזית ללכת לראות, ואז מחליטים ימינה, שמאלה, מה עושים וכולי.

עמירה דותן: עכשיו שמענו את המציאות ואני חושבת שגם התקדמנו בזה שאנחנו רואים, זה no go, מה שנקרא.

עמירה דותן: no go זה no go.

עמירה דותן: עכשיו איפה כן go?

עמירה דותן: אתם תחליטו.

עמירה דותן: או כל אחד לבד.

יאיר פרג'ון: לא, אין שום אזור מאושר.

עמירה דותן: לא, אנחנו חס וחלילה לא אומרים נו נו נו, אלא זאת המציאות.

ראובן ריבלין: מבקיעים, האזור הזה לכמה אנשים נותן את הפתרון?

עמירה דותן: זה קטן, וגם פרטי.

עמירה דותן: אמר יוסי, זה כבר פרטי, זה לא לעניין.

עמירה דותן: גם לא הייתי מציעה ללכת לשם.

עמירה דותן: תחליטו אתם, אתם רוצים שנלך לנועם?

עמירה דותן: נלך למועצה המקומית של נועם, של נתיבות.

עמירה דותן: ניקח את משרד התעשייה המסחר והתעסוקה וכל מי שקשור.

עמירה דותן: רהט-להבים?

עמירה דותן: נלך לרהט להבים.

עמירה דותן: בואו נחליט על זה בשבוע-שבועיים הקרובים, נעשה דיון המשך על פי החלטה שלכם ונקדם.

שי חרמש: אני אומר ככה, יחיאל זוהר מהמפלגה שלי אמר דבר אחד, יחיאל זוהר, ראש העיר הטוב ביותר בכל הנגב, אני יודע על מה אני מדבר, הוא יודע לטפל ביזמים, הוא יודע לפתח תעשייה, השירותים נהדרים.

ראובן ריבלין: התעשייה התפתחה יפה.

ראובן ריבלין: אזור התעשייה בנתיבות.

שי חרמש: זו עיר משגשגת היום.

שי חרמש: תסתכלו על שדרות, תסתכלו על נתיבות ועל אופקים.

ראובן ריבלין: השאלה אם רוצים, הם צריכים עובדים שהם---

עמירה דותן: יוסי, שאלה נוספת היא האם אתם ממשיכים יחד ומי אתם?

יוסי דיין: כולנו ממשיכים רק ביחד.

עמירה דותן: ממשיכים יחד.

עמירה דותן: כי אני שומעת שכל מיני אנשים רוצים משהו אחר.

עמירה דותן: ממשיכים יחד, אוקי.

שי חרמש: במקביל איזה רכבת שהולכת לנסוע לאשקלון, שדרות, נתיבות, אופקים.

שי חרמש: אמנם היא תהיה גמורה ב-2012, אבל---

ראובן ריבלין: אני יכול לומר לך שזה הדבר היחידי שאני יכול להבטיח לך, שממשלה שלא תעשה את זה---

שי חרמש: לא יוותרו לה, חבר הכנסת ריבלין יגיד לך.

ראובן ריבלין: ודאי שלא, הנושא הזה של הרכבת הוא דבר שיקוים במלואו.

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח.

שי חרמש: ניסו לגעת בזה השבוע, פרצה מהומה מקיר לקיר.

שי חרמש: לא ייתנו לגעת בזה.

איציק עוזר: רשמתי לי כמה הערות.

איציק עוזר: קודם כל, לגבי המענקים לתעשייה.

איציק עוזר: מר אלקין, רק שתדע, אתה לא מודע לזה, כי עד היום לא דיברנו על זה, אבל יש גם במסגרת חוק יישום תכנית ההתנתקות, מענקים לתעשייה.

זאב אלקין: השאלה אם זה מביא אותם לערב כינון בסוף.

איציק עוזר: אני אומר לך לא.

זאב אלקין: אם אתה אומר לי לא, יש בעיה.

איציק עוזר: לא, זה לא מה שאמרתי, אמרתי לך שיש מענקים---

ראובן ריבלין: לא, אתה לא יכול לתת יותר ממה שהחוק מאפשר לך.

ראובן ריבלין: אתה רק תתנגד לחוק שאנחנו נקיים אותו.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצא את הדרך.

שי חרמש: אגב, חבר הכנסת ריבלין, מר שרגא ברוש השיג סל הטבות מיוחד לנועם, של 200 מיליון שקל.

עמירה דותן: אני יודעת וברוש אמר להם את זה כשהם ישבו לפני שנה וכמה חודשים, אצל ברוש, יחד איתי.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים לעזור במה שאנחנו יכולים.

עמירה דותן: אבל מר איציק עוזר מדבר, אני רוצה לשמור על זכותו.

איציק עוזר: דבר נוסף, דיברו פה הרבה לגבי הפיצויים.

איציק עוזר: אני רוצה לצטט משהו שנאמר בוועדה הזו על ידי פרופ' סדן.

איציק עוזר: רק שתדעו, פרופ' סדן, לא אנחנו שכרנו, כל המפונים שכרו אותו בתור יועץ.

איציק עוזר: מפוני ארז שכרו אותו בתור יועץ.

ראובן ריבלין: אני, בלי ששכרו אותו, רוצה לשמוע מה הוא אמר.

איציק עוזר: פרופ' סדן אמר שיהרגו אותו, זה לא ממש הציטוט, יהרגו אותו כאן סביב השולחן, אבל הפיצוי שניתן בארז הוא פיצוי הוגן.

ציון ברכה: הוא היה שיכור באותו יום.

איציק עוזר: יכול להיות, אני לא שילמתי לו, אתה שילמת לו.

ראובן ריבלין: הם יחזירו לך כסף, מה אתה רוצה?

ראובן ריבלין: תבנה להם את המבנים בנועם והם יחזירו לך כסף, כל אחד שקיבל.

איציק עוזר: דבר נוסף, לגבי כל מיני אמרות שנאמרות---

עמירה דותן: רגע, רגע.

עמירה דותן: ראשית, אנחנו לא מעליבים, אלא רק מי שיושב ליד השולחן, כך ששיכור/לא שיכור, הוא לא כאן, אז לא לדבר עליו.

עמירה דותן: את עצמנו אנחנו יכולים להעליב, אבל ליד השולחן רק את מי שיושב פה.

איציק עוזר: אני רוצה להגיד עוד משהו אחד בקשר להעתקה קהילתית דווקא.

איציק עוזר: זה נכון מה שנאמר במכתב, אנחנו לא מכירים בדבר כזה כקהילה עסקית.

איציק עוזר: הנושא הזה נדון בבג"צ, נדחה בבג"צ, פנו אלינו 50 פעם, אין דבר כזה 'קהילה עסקית', יש עסקים, כל עסק מתנהל בדרך כלכלית בפני עצמו.

איציק עוזר: זה הכל, וזו ההתנגדות הראשית שלנו בנקודה.

ראובן ריבלין: אבל היה מזרח תיכון חדש, שדיבר על פארקים תעשייתיים, על תעשייה קולקטיבית---

איציק עוזר: אף אחד לא אומר שאחד מהאנשים שיושבים פה לא יכולים ללכת לפארקים תעשייתיים.

גיא נתנאל: לכולנו יש את אותו מאפיין, זה מה שאתה לא קולט.

גיא נתנאל: לכולנו יש את אותה בעיה.

גיא נתנאל: שכולם לא יכולים להקים את עצמם במקומות אחרים, מה לא ברור פה?

ראובן ריבלין: זו תעשייה עתירת כח אדם, חבל על הזמן.

גיא נתנאל: אנחנו מדברים על בעלי הקרקע שהשקיעו המון המון כסף ובסוף יושבים פה אנשים מכובדים ואומרים לך 'אני לא יכול להקים את המבנה שלי'.

איציק עוזר: גיא, תעשייה עתירת כח אדם, הפתרון שלך, מה שאתה מחפש, זה לא---

דורון שלומי: זה לא הבעיה שלך.

ראובן ריבלין: תבנה לו את המקום אחד לאחד.

גיא נתנאל: התשתית, שהושקע בה המון המון כסף.

עמירה דותן: איציק, בעניין של אין דבר כזה, זה מה שאנחנו קובעים.

עמירה דותן: מה זה אין דבר כזה?

עמירה דותן: זה הרי לא כתוב בשום תורה מסיני.

איציק עוזר: אין דבר כזה.

איציק עוזר: מישהו מכיר משהו מקביל לקהילה עסקית?

ראובן ריבלין: הם מחויבים לפי החוק להיפרד?

ראובן ריבלין: בא רובי ריבלין, במסגרת פרטית, אומר להם, 'אני אשים את כולכם כאן, תבנו את הבתים שלכם'.

ראובן ריבלין: זה הכל.

איציק עוזר: יפה, במסגרת פרטית.

ראובן ריבלין: אתה רק תבנה להם את הבתים.

ראובן ריבלין: אתה רק תבנה להם את הבתים, זה הכל.

עמירה דותן: מר שלומי דורון רצה להעיר משהו.

עמירה דותן: לא רוצה?

עמירה דותן: הוא עייף מהדיבורים.

דורון שלומי: לא, עייף מהדיבורים.

דורון שלומי: אנחנו יודעים שלצערי הרב מִנהלת סל"ע, יש להם---

יצחק שפריר: מתוך ניסיוני אנחנו בדרך כלל אוהבים לאבד את כל הידע ששילמנו בעדו ביוקר.

יצחק שפריר: הרי אני יודע שעוד מעט יפרח פה השלום, ייקח חמש שנים, ייקח עשר שנים.

יצחק שפריר: לא משנה כמה זמן, אז יבואו השכנים שלנו לידינו ואיזה מוטי יצטרך להעסיק אותם, ואז בואו נבנה להם אזור תעשייה, ואז מה שיקרה שאני משוכנע שישפכו על זה פי עשר כסף ממה שאפשר לעשות היום.

ראובן ריבלין: כי אז יהיה חזון.

יצחק שפריר: כי אז יהיה תקציב צבוע, זה חשוב והכל, לא יספרו את הכסף.

יצחק שפריר: חשוב לעשות את זה מהר.

יצחק שפריר: אנחנו מוכנים לעשות אזור תעשייה משותף, הידע איך להשיג פלסטינים קיים פה, אם המדינה רוצה שהכל ילך לאיבוד אז גם אפשר.

יצחק שפריר: אבל כל זה עולה כסף.

איציק עוזר: זו הנקודה העיקרית, הם רוצים אזור תעשייה לפלסטינאים.

איציק עוזר: תגידו את זה.

עמירה דותן: איציק, הוא יכול לרצות.

עמירה דותן: הוא באמת רוצה, אבל בינתיים זה לא יוצא.

יצחק שפריר: היה לי מפקד בצה"ל, יוסף מעין, הייתי עוד סמל ראשון צעיר, ואז הוא אמר לי 'אלוהים ברא אותנו שאנחנו תמיד מסתכלים קדימה ולא רואים את קצה האף', אבל כשאתם מקבלים החלטות, אל תקבלו החלטות שהן קרובות לקצה האף, תסתכלו קדימה.

יצחק שפריר: תשחקו שחמט, אל תשחקו דמקה, אני מנסה ליישם את זה, אבל בכל מקום איפה שאני נתקל רוצים לשחק דמקה, ושח לא יודעים לשחק.

אלימלך ליאוניד: בתור דוגמה אני רוצה לספר.

אלימלך ליאוניד: אני יזם מאזור התעשייה ארז שהחזקנו, אני נמצא שם משנת 90', אני כבר שם באותו מפעל, לא החזקנו פלסטינאים, החזקנו עולים חדשים מאשקלון מנתיבות, משדרות, ועבדנו יפה, וכשפתאום סגרו את אזור התעשייה, אמרו שזה בגלל העובדים הפלסטינאים וזה גם אנשים שבאו בלי מקצוע, בלי שפה, בלי ידע, והחזקנו את זה.

יאיר פרג'ון: חשוב לי להדגיש פה את העניין לחברים היקרים באזור התעשייה שאין פה איזה שהיא מחשבה, חס וחלילה, להפריע למישהו לשקם את עצמו בחוף אשקלון.

יאיר פרג'ון: אני הצגתי את הראייה, לשיטתך, לטווח ארוך, איך המועצה הזאת רואה את עצמה וצריכה לראות את עצמה כדי להתקיים כמועצה אזורית עצמאית כלכלית.

יאיר פרג'ון: הכתמים האלה, שראינו בכל מיני מקומות, שלמדנו להכיר אותם יחד עם גדעון, לא יביאו לנו שום תוחלת כמועצה אזורית, כמערכת שרוצה לראות את עצמה לעתיד.

יאיר פרג'ון: מה גם שאף אחד מהם לא מאושר, מה גם שבוועדה הארצית רוצים להרוג את כל הכתמים הקטנים האלה.

יאיר פרג'ון: אז אני אומר לגדעון ולחברים שלנו במליאה, מה אנחנו מתכתשים עם כל הכתמים הקטנים שכולם רוצים להרוג אותם.

יאיר פרג'ון: כלומר במועצה הארצית זה מגיע וזה נופל.

יאיר פרג'ון: בוא נחשוב מערכתית, מפה אנחנו בתוך העסקה המשותפת עם העיר אשקלון שמקבלת תמיכה מאסיבית של משרד הפנים.

יאיר פרג'ון: מפה בא העניין ולא ברמה של נגד יוסי, שהוא שכן וחבר, או ברמה שלך, לכן יש את הבעיה האמיתית והכואבת שפה העניין מערכתי, של המדינה, שצריכה לתת פתרון.

יאיר פרג'ון: אני עד הרגע הזה לא ידעתי שלא קיבלתם מטר עבור מטר.

יאיר פרג'ון: לדעתי, זה מה שאתם צריכים לקבל, מה שחבר הכנסת ריבלין אומר כבר מהבוקר.

יאיר פרג'ון: היה לך 600 מטר סככה, תקבל 600 מטר סככה, ולא את השקלים, כמו הסיפור של היהודים בקולחוז, קחו את הכסף, תעשו מה שאתם רוצים.

יאיר פרג'ון: זה לא מתאים הסיפור הזה בכל מקום.

יאיר פרג'ון: בעניין שלכם, הבעיה היא כואבת, הבעיה היא אמיתית, הבעיה דורשת פתרון, פתרון של המדינה, לא של המועצה האזורית.

יאיר פרג'ון: חס וחלילה.

יאיר פרג'ון: המועצה רוצה את הנושא הזה, אבל עד שלנו יהיה את האזור המסחר, ייקח עוד כמה שנים טובות.

יאיר פרג'ון: אתם כבר שלוש שנים תקועים וצריך להתקדם עם העניין הזה.

יאיר פרג'ון: אז אל תראו את זה ברמה האישית, אני חייב להסתכל, לשיטתך, ואמרת את זה לפניי, להסתכל קדימה ולא מתחת לאף כדי לתת פתרון עכשווי, מיידי---

ראובן ריבלין: יכול להיות שלהבים יותר טוב.

עמירה דותן: נכון.

שי חרמש: שם עוד אין כלום, חבר הכנסת ריבלין.

שי חרמש: זה רק איתור שטח.

ראובן ריבלין: אם אין כלום, זה לא טוב.

איציק חנניה: שי, ברשותך, אנחנו עוד מתחילים כבר לעשות עבודות עפר.

איציק חנניה: ואני אומר שאנחנו נקדם בברכה אם הם ירצו לבוא גם ללהבים.

איציק חנניה: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יקבל בברכה.

ראובן ריבלין: החלום לקבל מקום באזור אשקלון בתנאים של אזור חוף אשקלון הוא חלום שלא קיים.

עמירה דותן: נגוז הבוקר, נכון.

ראובן ריבלין: כולם דיברו פה בפתיחות לב.

ראובן ריבלין: כנראה צריך לקיים את הישיבות מחוץ לכנסת.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

עמירה דותן: חברים, קודם כל אני רוצה להודות לך ראש המועצה, על האירוח שלך.

עמירה דותן: בחרנו ביום של צום, אז אנחנו נבוא אליך ביום לא של צום שתוכל לארח אותנו בכבוד.

יאיר פרג'ון: האמת היא שבדרך כלל יש שפע של פירות על השולחן.

ראובן ריבלין: אנחנו מכבדים את חברינו הצמים ולא אוכלים.

עמירה דותן: נכון.

עמירה דותן: דבר שני, אני מודה על הפתיחות, על היושר ועל העובדה שהדברים נאמרו גם מאהבה, גם מרצון וגם מרצון להסתכל קדימה.

עמירה דותן: הכדור חוזר אליכם, חבריי היקרים.

עמירה דותן: אנחנו, כוועדת המשנה, רואים אתכם כקבוצה.

עמירה דותן: נקרא לזה קהילה, נקרא לזה לא יודעת איך, איך שקוראים לזה, זה לא תורה מסיני, זה מה שאנחנו מחליטים הרי לעשות, ולכן אנחנו נמשיך לטפל בכם כקבוצה ומצפים מהמנהלת לעשות את אותו דבר.

גדעון בר לב: אני רוצה לציין רק שהשוק אירופי זה קהילה אירופית נקרא גם.

עמירה דותן: אנחנו רוצים לקבל מכם החלטה ומבחינתי כמה שיותר מהר, כי אנחנו באמת זזים לאט מדי, איפה אתם רוצים לראות את עצמכם, ואז את הישיבה הבאה נעשה במקום שבו בחרתם ונזמין את כל האנשים שקשורים לדבר הזה, כדי לקדם את ההחלטה שלכם צעד אחד אופרטיבי קדימה ואני מאוד הייתי רוצה שזה יהיה בהקדם האפשרי כדי שנוכל באמת לעשות את הדברים ולכנס את האנשים ולקדם את זה קדימה.

יוסי דיין: קודם כל אני מודה לחברי הכנסת שבאו למקום הזה, כל הכבוד.

יוסי דיין: וראש המועצה, זה שהתאכזבנו, התאכזבנו, כי אנחנו ציפינו שראש המועצה רוצה בכל אופן אזור תעשייה שיהיה---

עמירה דותן: הוא רוצה, אבל הוא אומר לך את האמת.

עמירה דותן: יוסי, הוא רוצה, הוא חכם והוא אומר את האמת ואת זה לא כולם אומרים לכם.

עמירה דותן: ולכן, יוסי, תעריך את זה.

שי חרמש: כן, הוא הגון לגמרי.

עמירה דותן: לא כולם אומרים את האמת וצריכים להעריך את האמת.

עמירה דותן: אחרת ייקחו אתכם באף, כמו שלקחו אתכם.

יוסי דיין: טוב, אנחנו קצת נשב עם החבר'ה ואני מבקש לכנס כמה שיותר מהר לכנס אותנו בחזרה.

עמירה דותן: תנו לנו תשובה ולפי זה נדע---

ראובן ריבלין: תנו תשובה ואנחנו נפעל.

יוסי דיין: יש עוד דברים נוספים, שבמעמד זה מִנהלת סל"ע מתעלמת מלתת לנו כל מיני אינפורמציות או דברים שאנחנו רוצים לקדם.

יוסי דיין: עד ה-15.8 יש הגשת תביעות.

עמירה דותן: חבר הכנסת אריאל טיפל בזה.

יוסי דיין: היום זה צריך לעלות לוועדת השרים.

יוסי דיין: היום גם החוק שלנו עולה לוועדת שרים.

עמירה דותן: לא, הוא לא עולה, כי יש לנו את ועדת העבודה.

יוסי דיין: זה רשום בוועדת שרים.

אורי אריאל: ברשות היושבת ראש, משפט על זה.

אורי אריאל: המצב הוא שזה נפל בפעם הראשונה בגלל שמִנהלת סל"ע הסבירה שאין צורך בחוק.

אורי אריאל: הם הסבירו את זה על דבר אחר, מה שהם חשבו שתהיה בעיה זה הוועדות המיוחדות ואז הם מצאו סידור עם משרד המשפטים שכל מי שכבר הגיש, אז הזמן שהוא ישב בוועדה הרגילה לא ייספר לו.

אורי אריאל: אז כאילו יש לו עוד חצי שנה, או שנה.

אורי אריאל: תלוי כמה זמן הוא ישב שם.

אורי אריאל: אני בוויכוח איתם, כי אני חושב שמי שלא הגיש עד היום, לא צריך ללכת לבתי משפט.

אורי אריאל: הם אומרים, שלוש שנים, בזה תם העניין, לבתים נתנו לכולם, לאנשים נתנו לכולם, לא גמרנו---

ראובן ריבלין: הם לא שינו את מצבם, סל"ע לא שינה את מצבו לרעה.

ראובן ריבלין: מה קרה?

אורי אריאל: שאלתי לגבי תעשייה, עסקים, דברים כאלה 'לא יודעים', 'אתם לא יודעים למה אתם סוגרים את השער?

אורי אריאל: ' החוק מדבר על הארכה של שנתיים, אמרתי להם 'אני מוכן שזה יהיה הוראת שעה, אני מוכן לקדם את זה בממשלה, אני מוכן בכל התנאים, זה לא עניין של ויכוח פוליטי', הם לא רוצים.

אורי אריאל: זה עולה היום בערעור של שר המשפטים שאמר 'טוב, אני מבין, אני לא יודע למה התנגדו, אני לא רוצה עשרים שנה, אבל שנתיים, נראה'.

אורי אריאל: אז הוא מעלה את זה.

אורי אריאל: עכשיו, האם זה יעבור, כן או לא, אני לא יודע, זה תלוי אולי בעבודה של כולנו.

אורי אריאל: אני לא---

ראובן ריבלין: חוק ההתיישנות על גירוש אנשים מביתם זה עשרים שנה, תאמר להם.

אורי אריאל: כי עדיין המִנהלת מתנגדת.

אורי אריאל: תומר עכשיו תפס אותי תוך כדי הישיבה, לא הארכתי בדיבור בגלל הישיבה, הוא אמר לי שאולי נדחה את זה, הבעיה היא שהמושב הזה של הכנסת נגמר.

עמירה דותן: אין, זה הפעם האחרונה, זו גם ישיבת שרים אחרונה.

אורי אריאל: השבוע האחרון זה השבוע הזה.

אורי אריאל: נכון?

עמירה דותן: לישיבת שרים, כן.

אורי אריאל: ולכן, אני אומר גם לאיציק, שבטח גם יהיה מעורב בזה, לדחות את זה פירושו לדחות את זה לעוד ארבעה חודשים שזה אחרי התאריך הקובע.

אורי אריאל: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

אורי אריאל: אני רק יכול לבקש, פעם אחת אני פונה למִנהלת סל"ע, למר איציק עוזר, ואני אומר 'חברים, אל תתעקשו', זה לא חוק שעולה אגורה אחת, זה לא מטיל עומס מנהלי, זה "סתם" התחשבות באנשים.

אורי אריאל: סתם במרכאות.

אורי אריאל: צריך להתחשב בהם ואני לא אומר שאתם לא מתחשבים, אני יודע את דעתו של רענן, אני יודע שלא הכל אצלכם.

אורי אריאל: דבר שני, אני פונה אל חברי הכנסת ואל החברים האחרים, מי שיכול לדבר עם חברי ועדת השרים לחקיקה שכן יתמכו בזה, אז אני אודה לכם.

אורי אריאל: אני לא יודע מי יושב שם, אני לא עשיתי חלוקת עבודה, אני מתנצל, אבל מי שיכול בדרך עוד לדבר, אז שיעשה את זה.

עמירה דותן: רגע, גם אם זה נגיד נופל, אז אנחנו יכולים להעלות את זה אחר כך.

ראובן ריבלין: ודאי.

עמירה דותן: אז נעלה את זה השבוע.

אורי אריאל: אנחנו יכולים להעלות, אבל אז תהיה השאלה אם יש תמיכה או אין תמיכה.

עמירה דותן: אוקי.

ראובן ריבלין: הקואליציה צריכה לומר שהיא מסכימה, מה זה?

יאיר פרג'ון: מלה אחת.

יאיר פרג'ון: אנשי המִנה

יאיר פרג'ון: לת, מדברים פה על בקשה להאריך לשנתיים את האפשרויות לשקם את האנשים.

יאיר פרג'ון: יש לנו פה מושב נתיב העשרה שהוא היה מהפינוי של 82', עד היום משבצות הקרקע שלהם לא הושלמו/ זאת אומרת עדיין המדינה חייבת להם משבצות קרקע, זאת אומרת לבוא ולבקש עוד שנתיים בשבילם.

יאיר פרג'ון: .., תגידו את זה.

אורי אריאל: בחוק סיני, דרך אגב, לא היתה מגבלה של זמן.

אורי אריאל: אנשים הגישו גם אחרי שמונה ועשר שנים וקיבלו את כל הטיפול.

אורי אריאל: אני מודה לראש המועצה, למועצה, סגן ראש המועצה, לכולכם.

ראובן ריבלין: אני מציע לך, אדוני ראש המועצה, לדבר על אזורי תעסוקה ולא אזורי תעשייה.

יאיר פרג'ון: צודק.

ראובן ריבלין: כי אזורי תעשייה לא יאשרו להם פה.

עמירה דותן: אנחנו סיימנו.

עמירה דותן: חברים, תודה רבה.

עמירה דותן: אני מחכה לתשובה מכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושבת הראש.