ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 226, 2008-07-23 09:00

מיכאל נודלמן: בוקר טוב לכולם.

מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת עלייה, קליטה ותפוצות.

מיכאל נודלמן: היום אנחנו דנים בנושא מסוים.

מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים בשנת 89 ו-90 איזה תפקיד היה לנתיב ואיזה הצלחה היתה להם, איזו עלייה גדולה.

מיכאל נודלמן: היום יש פה הרבה נציגים מנתיב.

מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים לשמוע סקירה מנתיב, לשכת הקשר.

מיכאל נודלמן: אנחנו רואים שהעלייה קטנה ואומרים שאין יהודים כמעט בברית המועצות לשעבר.

מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים לדעת יש או אין, ואיזה ציפיות יכולות להיות אצלנו.

מיכאל נודלמן: בבקשה יו"ר נתיב.

נעמי בן עמי: תודה רבה על ההזמנה.

נעמי בן עמי: לפני שאני אדבר על פעילות הארגון אני רוצה לפתוח בכמה נתונים.

נעמי בן עמי: אנחנו נקרא לאותה אוכלוסיה שאנחנו מדברים עליה אוכלוסיית היעד כי מדובר על יהודים וזכאים על פי ההלכה.

נעמי בן עמי: לפי האומדנים של נתיב מדובר על 880 אלף כאשר אני חייבת לציין שיש מספרים נוספים.

נעמי בן עמי: האומדן של הסוכנות הוא טיפה יותר גדול, של הג'וינט כמיליון וחצי ואנחנו יכולים ככה להגיע גם לאומדנים של חב"ד שמגיעים ל-4.5 מיליון.

זאב אלקין: מה מקור המידע לאומדנים השונים?

זאב אלקין: על מה זה מתבסס?

זאב אלקין: הרי אומדן מתבסס תמיד על משהו.

זאב אלקין: על מה מתבססים האומדנים שלכם?

מלה תבורי: זה דיון נפרד אבל על מפקדי אוכלוסין של מדינות היעד ומפתח במכונים דמוגרפים.

זאב אלקין: הרי מפקדים אוכלוסין לא מודדים לא את ההערכה ולא את הצפי.

מלה תבורי: אני מבינה שזה יהיה בדיון נפרד ואז נציג את הנתונים.

יוסי ביילין: יש גם דה לה פרגולה שזה 180, משהו כזה.

נעמי בן עמי: לא.

נעמי בן עמי: לא 180.

נעמי בן עמי: בכל אופן ההתפלגות היא 410 אלף לפי ההלכה והשאר זכאים.

נעמי בן עמי: מאפייני האוכלוסייה.

נעמי בן עמי: לרוב עירונית, משכילה, מקצועית ומצליחה כלכלית מה שחשוב לציין.

נעמי בן עמי: המצב הכלכלי הולך ומשתפר.

מיכאל נודלמן: זאת אומרת שהאוכלוסייה חזקה.

נעמי בן עמי: אוכלוסייה חזקה.

אברהם מיכאלי: יש אוכלוסייה שסימנתם אותה שלא כדאי להעלות אותה?

אברהם מיכאלי: זקנים, כל מיני חולים, שלא כדאי להביא אותם לארץ.

נעמי בן עמי: אנחנו ארגון ממשלתי ואנחנו לא יכולים לעשות דבר כזה.

אברהם מיכאלי: השאלה היא מי מסמן את זה.

אברהם מיכאלי: אני יודע שיש סימונים כאלה.

אברהם מיכאלי: השאלה מי עושה את זה.

נעמי בן עמי: לא אנחנו.

מיכאל נודלמן: הם לא יכולים לעשות.

אברהם מיכאלי: מישהו עושה את זה.

מיכאל נודלמן: לא שמעתי.

מיכאל נודלמן: איפה אתה שמעת על זה?

נעמי בן עמי: אנחנו גם לא שמענו על זה.

אברהם מיכאלי: יש נתונים כאלה לא נעימים.

נעמי בן עמי: בכל אופן על המפה הזאת אנחנו יכולים לראות רוסיה 550, בלטיות, ביילרוס, אוקראינה- 210, וכך הלאה רואים את המספרים.

מיכאל נודלמן: מאיפה ברוסיה יש כל כך הרבה יהודים?

נעמי בן עמי: זכאים.

מיכאל נודלמן: תמיד באוקראינה וביילרוס היו יותר.

זאב אלקין: זה השתנה בגלל שפה יש יותר מאוקראינה מאשר ברוסיה זה השתנה שם.

מיכאל נודלמן: לפני מלחמת העולם השנייה ברוסיה היו פחות.

זאב אלקין: יש עלייה והגירה הרבה יותר גדולה מאוקראינה מאשר ביילרוס.

מיכאל נודלמן: אתה רואה איזה הפרש, 550 אלף לעומת 210 אלף.

יוסי ביילין: זה לא הגיוני אתה אומר?

מיכאל נודלמן: אני לא יכול להגיד שזה לא הגיוני.

זאב אלקין: במספרים האבסולוטיים אני חולק לחלוטין אבל זה כבר נושא לדיון נפרד.

נעמי בן עמי: בכל אופן העלייה מאוקראינה וגם ההגירה לגרמניה, קנדה וארצות הברית נעשתה בעיקר מאוקראינה.

נעמי בן עמי: לפני שאנחנו נעבור ליעוד אני רוצה באמת במהירות רבה רק לציין את המגמות המרכזיות שקיימות ואני מבינה שבשבוע הבא אנחנו נדבר על זה בדיון.

נעמי בן עמי: בכל אופן, אנחנו עדים ואני בעצם מתחילה מהסוף, אנחנו עדים לירידה הדרסטית במספר העולים.

נעמי בן עמי: אני כבר מתייחסת למה שציינת.

נעמי בן עמי: וזה נובע משיפור במצב פוליטי וכלכלי.

נעמי בן עמי: גורמי הדחיפה כפי שאנחנו מתייחסים אליהם הולכים ונחלשים.

נעמי בן עמי: חלופות במדינות ההגירה הן חזקות.

נעמי בן עמי: יחד עם זאת אנחנו יודעים שגרמניה בכל אופן בשנתיים האחרונות כמעט ונסגרה אבל עדיין מהווה כמו קנדה וארצות הברית יעד.

נעמי בן עמי: ישראל לא מהווה אלטרנטיבה מושכת.

נעמי בן עמי: זו אמירה כללית.

נעמי בן עמי: זה דיון בפני עצמו.

נעמי בן עמי: בשנים האחרונות אנחנו עדים לכך שישראל פחות מהווה אלטרנטיבה מושכת וזה לאו דווקא בגלל המצב הביטחוני.

נעמי בן עמי: יש לציין פה גם ירידה מישראל בקרב יוצאי ברית המועצות אם כי יחסית למספרים היא לא גדולה, כ-38 אלף יורדים למדינות ברית המועצות לשעבר, לאו דווקא לאותן המדינות שהם עלו מהן.

נעמי בן עמי: דבר נוסף, היחלשות משמעותית של זיקה למדינת ישראל.

נעמי בן עמי: על כך אנחנו נרצה להרחיב אחר כך ולמעשה לשים את הדגש.

נעמי בן עמי: ודבר אחרון, הוא למעשה המשך מתבקש מכך, זה היטמעות והתבוללות של אוכלוסיית היעד שאנחנו מדברים עליה ורק על מנת לשבר את האוזן 80% בקרב האוכלוסייה הם נישואי תערובת.

יוסי ביילין: זה בקצב יותר מהיר מאשר בעבר באופן משמעותי או שזה תהליך?

נעמי בן עמי: זה תהליך.

נעמי בן עמי: הקצב כנראה יותר מהיר.

אביגדור ליברמן: יותר מהיר.

נעמי בן עמי: יותר מהיר אבל זה תהליך.

נעמי בן עמי: בעקבות הוועדה הבינמשרדית שהתקיימה בשנה שעברה וסיימה את עבודתה בחודש יולי אנחנו חידדנו דברים מסוימים ואני לא ארחיב אבל אני רוצה לציין מספר דברים שקשורים ליעוד של ארגון נתיב.

נעמי בן עמי: לעודד ולסייע לעלייתם למדינת ישראל של יהודים וזכאי עלייה יוצאי מדינות חבר העמים, לחזק את זיקתם לישראל לציונות וליהדות, להנחיל מסרים לאומיים ותרבותיים.

אברהם מיכאלי: אפשר קצת לפרט במה זה מתבטא?

נעמי בן עמי: אנחנו נרחיב אחר כך בכל דבר.

נעמי בן עמי: מכאן נגזרים התפקידים של נתיב.

נעמי בן עמי: עידוד וסיוע לתהליכי העלייה והגברת הזיקה לישראל, קביעת זכאות העלייה, גיבוש הערכות מצב בהסתמך על ריכוז מידע ונתונים על אוכלוסיית היעד עליה אנחנו מדברים, סיוע בגיבוש מדיניות הממשלה כלפי אותה אוכלוסיית יעד, הקמת תשתית פיזית וארגונית בחבר המדינות המאפשר את העברת המסר הישראלי ציוני עם הדגש על ציוני.

נעמי בן עמי: לפני שאנחנו נרחיב עוד כמה מילים על נתיב.

נעמי בן עמי: הניסיון ובקיאות רבת שנים בשטח בפעילות בקרב אוכלוסייה דוברת רוסית, יכולת התאמה ופעולה במציאות דינמית ומשתנה, פרישה רחבה בפריפריה, גם במקומות לא מרכזיים, מאגרי מידע אודות העולם היהודי לרבות יכולות טכנולוגיות מתקדמות.

נעמי בן עמי: נתיב כגוף הוא גוף בעל סמכות בלעדית להנפקת אשרות קונסולריות ולנתיב מיומנות רבת שנים בבדיקת המסמכים.

נעמי בן עמי: אני מציעה שנעבור עכשיו לפרישה שלנו ואז נתמקד יותר בפעילות.

רונן רפאל: בוקר טוב אדוני היושב ראש.

רונן רפאל: מכובדי, שמי רונן רפאל, סגן ראש נתיב.

רונן רפאל: פעילות נתיב בשטח מבוססת על מערך של 20 שליחים ב-11 מרכזי תרבות בשטח ועוד קונסולים ניידים.

רונן רפאל: אנחנו מדברים על ברית המועצות לשעבר, מדינות חבר העמים, כאשר אנחנו פרושים למעשה ב-4 אזורים עיקריים שמופיעים כאן עד כמה שאפשר לראות בעין.

רונן רפאל: 15 מדינות ברית המועצות לשעבר ולמעשה יש לנו נציגות כמעט בכל מדינה ואיפה שלא יש לנו נגישות אליה מבחינה דיפלומטית.

רונן רפאל: נציגי נתיב בשטח בתיאום כמובן מלא ובכפיפות עם משרד החוץ וכל הפעילות הדיפלומטית מתואמת באופן מלא.

רונן רפאל: הפרישה או החלוקה הגיאוגרפית שלנו היא על בסיס 4 אזורים.

רונן רפאל: בשקף אני אתחיל מימין, אזור קווקז ואסיה, המדינות המסומנות בחלקן יש מרכזי תרבות שלנו, בחלקן נגישות אליהן, כאשר כרגע באזור של הנציג שלנו באוזבקיסטן, טורקמנסטן זו הנקודה שקשה לנו להגיע אליה בשנה האחרונה, קשה לנו זה אומר שאנחנו לא מצליחים להגיע עקב הסכמים שאני מקווה שבסוף החודש הזה יאושרו, משרד החוץ והממשלה שם.

רונן רפאל: הגשת כתב אמנה, אני מקווה שזה יקרה בשבוע הבא ואז גם הנציג שלנו יוכל להיכנס לשם ולטפל באוכלוסייה שנמצאת שם.

אברהם מיכאלי: מה זאת אומרת נגישות?

אברהם מיכאלי: יש איש קבוע שיושב בקזחסטן, טג'יקיסטן, קירגיסטן, או שזה נייד.

אברהם מיכאלי: טורקמנסטן , יש לכם כרגע בעיה.

יוסי ביילין: קזחסטן.

רונן רפאל: הבעיה בטורקמנסטן.

נעמי בן עמי: בטשקנט יושב איש קבוע ששולט על כל האזור.

רונן רפאל: כפי שמצוין בשקף איפה שכתוב מרכז יש נציגות קבועה שלנו ומתחת זה אזורים שקשורים וכפופים לעבודת השליח שלנו שם.

רונן רפאל: אוקראינה-מולדובה, עם 5 נקודות באוקראינה ומולדובה, 5 מרכזי תרבות שלנו ושליחים שאחראים גם על המרכז עצמו וגם על הפריפריות.

רונן רפאל: רוסיה וביילרוס, תיחום אזור אחד שלנו והמקומות שמופיעים מתחתם, ואזור שאנחנו קוראים מערב הבלטיות, ובמקרה הזה גם גרמניה, על פי החלטת הממשלה, ובימים אלו מסתיים קורס השליחים שלנו והשליחה המיועדת לגרמניה אחרי פגישה שלנו עם הקהילה היהודית כרגע מתוכננת להצטרף לקהילה היהודית בהמבורג ולעבוד שם במרכז תרבות.

רונן רפאל: בסוף חודש אוגוסט הקהילה היהודית תחליט סופית אם היא רוצה את החיבור הזה.

רונן רפאל: אני מזכיר שזה מיזם משותף של נתיב, הסוכנות היהודית והקהילה היהודית בגרמניה.

רונן רפאל: יישרנו את כל ההדורים בעניין וכרגע ראש הקהילה מר הרצברג שם נתן תשובה חיובית מבחינתו.

רונן רפאל: הוא צריך עוד לאסוף את חבר המנהלים שלו ואני מקווה שבסוף אוגוסט תהיה לנו תשובה סופית, ובספטמבר נוכל כבר להגיע גם לגרמניה.

רונן רפאל: זה מבחינת אזורי הפעילות.

רונן רפאל: השקף הקצת עמוס כאן מציג עקרונות לפעילות שלנו במרחב חבר העמים.

רונן רפאל: ציינה ראש נתיב את הדור שהולך ופוחת תרתי משמע, זה דור ולא יותר מבחינת פרק הזמן אנחנו חייבים למצות עד כמה שאפשר את הקשר שלנו עם אוכלוסיית היעד.

רונן רפאל: כשאני אומר למצות זה מתחיל מלמפות.

רונן רפאל: אנחנו לא מכירים את כל אוכלוסיית היעד ואנחנו רוצים להכיר אותה.

רונן רפאל: אנחנו רוצים להכיר יותר ממה שקיים היום סביב מרכזי תרבות וסביב הפעילות שקיימת בכלל של מדינת ישראל בשטח, וזה תהליך שהתחיל כבר לפני כשנה וחצי ואנחנו ממשיכים גם למפות אותו בנתונים, למפות בפעילות, ליצור את הקשר והזיקה למדינת ישראל בצורה יותר הדוקה ולאורך זמן.

אברהם מיכאלי: איך שונים הנציגים השונים במדינות השונות, אם אתה מגיע למדינה מסוימת מי שהאיש שעומד מולכם?

אביגדור ליברמן: עדיף שאנחנו נדבר אחר כך.

אביגדור ליברמן: שהוא יסיים את הסקירה.

רונן רפאל: אז זה עיקרון ראשון שלנו ואנחנו פונים לקהל הפוטנציאל שהוא קרוב למיליון כפי שצוין קודם ומנסים להגיע כמה שיותר.

רונן רפאל: הפניית מקסימום זכאי עלייה לתוכניות.

רונן רפאל: יש הרבה תוכניות.

רונן רפאל: לא כולן דרך נתיב, הן גם דרך גופים אחרים שאנחנו בקשר איתם ואנחנו לוקחים על עצמנו להביא כמה שיותר מאותו פוטנציאל שעליו דיברנו לתוכניות שיוצרות קשר וזיקה עם מדינת ישראל.

רונן רפאל: יש לא מעט תוכניות ממשלתיות ואני חושב שהחיבור שמחד, להביא כמה שיותר לביקורים במדינת ישראל ומאידך, להביא את מדינת ישראל לשם, זה האתגר המרכזי שאיתו אנחנו מתמודדים.

רונן רפאל: איסוף וניהול הידע הרלוונטי לטובת מקבלי ההחלטות במדינת ישראל.

רונן רפאל: זה ממשיך להיות אחד המוקדים העיקריים.

רונן רפאל: זה צוין גם קודם בחוזקות ואנחנו ממשיכים למעשה לקיים את מאגרי המידע הרלוונטיים שלנו מחומרים גלויים ומביאים כמובן לקבלת החלטות במדינת ישראל.

רונן רפאל: טיפול הקונסולרי.

רונן רפאל: שליחי נתיב אחראים על האשרות הקונסולריות לעלייה למדינת ישראל.

רונן רפאל: אנחנו עוסקים בה גם בביקורים במדינת ישראל דוגמת "תגליות" ופעילות של בני נוער וזה נעשה על ידי השליחים שלנו שהם גם מאושרים להנפקת אשרות קונסולאריות.

רונן רפאל: יצירת קהילות עניין.

רונן רפאל: אנחנו זיהינו במרוצת השנים האחרונות כמובן את הדור ההולך ופוחת אבל גם את הצורך לאגד או ליצור איזשהן קהילות.

רונן רפאל: אנחנו קוראים להן קהילות עניין.

רונן רפאל: אנחנו רואים בקבוצות כמו אפילו "תגלית" חבר'ה צעירים שבאים לביקור של 10 ימים אנחנו תופסים אותם כקבוצת עניין או כקהילה שאנחנו מנסים לשמר איתה את הקשר לאורך זמן.

רונן רפאל: את אותה קבוצה לעניין אחר כך בפרויקט של "מסע" לחצי שנה במדינת ישראל, ועוד פעילויות נוספות עם מרכז התרבות שלנו, פעילויות לחקר המורשת שם במדינות חבר העמים, רוצה לומר זה לא אוספים אותם כקבוצה ואחרי זה מקווים שחלק יעשו עלייה.

רונן רפאל: מכבדים וגם מאתגרים אותם, גם אינטלקטואלית וגם אישית ומנסים להגיע כמעט לכול אחד, או בטח לקבוצת עניין ולקיים איתה דיאלוג שוטף לאורך זמן ולא קדימה עשיתם תגלית אז אולי תעלו לארץ, אלא לכבד יותר את הדיאלוג הזה ולקשור אותם לתוכניות ארוכות טווח שאנחנו מקווים שגם יביאו אותם למדינת ישראל וכמה שיותר מהם.

רונן רפאל: דוגמה נוספת לקהילות עניין שכאלה זה סמינרי משפחות שאנחנו עורכים לאורך השנה מספר מפגשים, קבוצות של כעשרים משפחות, לאורך השנה 3 או 4 מפגשי סופשבוע ארוך ופגישות במרכזי התרבות ובסיומן אנחנו מקווים בסופו של תהליך גם להביא אותם לסיור אחד בישראל, לדעת להתאים את עצמנו גם להם, לצרכים שלהם, וליצור איזושהי זיקה גם לקליטה שלהם כאן.

רונן רפאל: נתיב אישי.

רונן רפאל: דרך חיבור למשרדי הממשלה השונים.

רונן רפאל: משרדה הקליטה לדוגמה.

רונן רפאל: אבל להיכנס לתחום שלוקח קבוצות מסוימות עם תחומי עניין מסוימים או אפילו אנשים באופן פרטני ומוודא בתיאום כמובן עם משרדי הממשלה השונים שתהליך ההגעה והקליטה שלהם יותר טוב, יותר תומך.

רונן רפאל: שיתופי פעולה בהקשר לשאלתך מקודם.

רונן רפאל: אנחנו גוף ממשלתי.

רונן רפאל: הפעילות שלנו מאושרת ומתואמת כמובן ברמה של הרשויות במדינות שאנחנו עובדים.

רונן רפאל: עם כולן.

רונן רפאל: בין ארגונים, עם הסוכנות היהודית.

רונן רפאל: בשנה האחרונה שוב בהמשך לוועדה בין-משרדית שהייתה ונתנה את המלצותיה אנחנו בתהליך עם הסוכנות היהודית.

רונן רפאל: הוא בא לביטוי גם במיזם המשותף בגרמניה וגם עד סוף השנה הזו בחיבור שני מרכזי תרבות באוקראינה, אודסה וחרקוב, ופעילות משותפת מגוונת שממש בתקופה הזו יש ועדות שלנו שפורטות את הפרטים של העניין הזה.

רונן רפאל: אני חייב לציין שבשטח זה קיים.

רונן רפאל: זה קיים, זה עובד.

רונן רפאל: אנחנו מנסים לסדר את זה ולארגן את זה בצורה יותר יעילה.

רונן רפאל: זה מבחינת העקרונות של הפעילות שלנו.

רונן רפאל: אני לא פורט כול אחד מהם.

רונן רפאל: אבל אני חושב שהצגנו את מרבית הדברים.

רונן רפאל: עד כאן, אם יש שאלות לגבי הפעילות.

מיכאל נודלמן: יש שאלות?

אביגדור ליברמן: אני יותר משאלה.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להעיר הערה.

אביגדור ליברמן: זו הערה שאתם חייבים להפנים אותה לפחות כמו שאני מבין את המצב מה שקורה בברית המועצות לשעבר.

אביגדור ליברמן: כשהגדרתם מה הייחודיות של נתיב, יש לה ייחודיות אחת ויחידה, הוא גוף היחיד שמייצג את מדינת ישראל ברחבי ברית המועצות.

אביגדור ליברמן: היום לצערי מה שאנחנו רואים, התמונה במדינות חבר העמים היא עגומה.

אביגדור ליברמן: יש המון ארגונים שרובם מתחרים אחד בשני במדינת ישראל ובעיקר פועלים להנציח את הקהילות שם.

אביגדור ליברמן: לא להעלות אותן ארצה אלא להנציח את הקהילות שם.

אביגדור ליברמן: כל מהות הקיום של נתיב זה ייצוג של מדינת ישראל שם ומאבק לעלייה.

אביגדור ליברמן: לא להשאיר אותם שם.

אביגדור ליברמן: זה שאנחנו הפכנו לגורם שוליים בחבר העמים ולא מצליחים להוביל, להחליט, להכריע, זה פשוט גורם שם לעוגמת נפש גם למדינות עצמן.

אביגדור ליברמן: אם אני מסתכל היום למשל על מולדובה.

אביגדור ליברמן: הקהילה מנהלת משפט ססגוני בכלי התקשורת מול הג'וינט בבית משפט מחוזי ומקומי ועליון, וכבר שגריר אמריקאי מעורב ולחצים פוליטיים.

אביגדור ליברמן: מדינת ישראל לא מתערבת בכלל.

יוסי ביילין: על מה המשפטים?

אביגדור ליברמן: על השליטה באיזשהו נכס שם.

אביגדור ליברמן: המדינה השאירה לקהילה היהודית איזשהו נכס.

אביגדור ליברמן: אז הג'וינט הביא תורמים והקהילה רוצה בחזרה הכול, אבל אני ביקרתי לא מזמן במולדובה ושאלתי, מה אתם עושים?

אביגדור ליברמן: אתם לא מסוגלים לדפוק על השולחן ולעשות סדר?

אביגדור ליברמן: מה אני צריך להתערב במלחמות היהודים.

אביגדור ליברמן: לא חסר לי מלחמות שלי.

אביגדור ליברמן: זה שמדינת ישראל לא מסוגלת פה לתת טון ולהעמיד כל אחד במקומו, גם אומר דרשני.

אביגדור ליברמן: הדבר השני.

אביגדור ליברמן: תופעה נוספת.

אביגדור ליברמן: אז לא מספיק שיש לנו את מלחמות היהודים כמו ג'וינט, חב"ד, משרד החינוך, אורט ישראל, הסוכנות, קרן קיימת, קרן היסוד, לא יודע עוד כמה ארגונים שמה מעורבים, כרגע מי שיותר נותן את הטון זה דווקא ארגונים שהם בעיקר הקים אותם הקרמלין או באישור הקרמלין או אחרים.

אביגדור ליברמן: יש את הרק ויש את הווק ויש את הקונגרס היהודים דוברי רוסית.

אביגדור ליברמן: אנחנו איכשהו באמת שמה היום הפכנו למשהו בשוליים.

אביגדור ליברמן: עוד פעם, מדינת ישראל אם היא רוצה לשמור את הקהילה הזאת, הרי אמרתי לא פעם אבסורד שבתקופת מסך הברזל הקהילה היהודית בברית המועצות הצלחנו להפעיל אותה לטובת מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: היום מפעילים אותה כנגד מדינת ישראל ברוב המקרים, בנושא האיראני, בנושאים אחרים.

אביגדור ליברמן: מדינת ישראל צריכה לקבל החלטה אחת פשוטה.

אביגדור ליברמן: יש גוף אחד שהוא מנתב ומנווט את כל הנושא הזה.

אביגדור ליברמן: זה נתיב.

אביגדור ליברמן: אני יודע שבמשרד האוצר ובמשרד החוץ ובסוכנות ואחרים היו מספיק גורמים שרצו להספיד ולקבור את נתיב.

אביגדור ליברמן: אני חושב להיפך.

אביגדור ליברמן: כל הגופים היום כולל הסוכנות ותסלחו לי, הם היום עוסקים בשטויות.

אביגדור ליברמן: אין להם מה לעשות.

אביגדור ליברמן: אין תוכן מרכזי.

אביגדור ליברמן: כשאני שואל מה התכנים של כל הארגונים?

אביגדור ליברמן: במה אתם עוסקים?

אביגדור ליברמן: מה התוכן המרכזי?

אביגדור ליברמן: אז כל אחד מחפש את התעסוקה באופן מלאכותי על מנת להעסיק את עצמו.

אביגדור ליברמן: לאף גוף אין למעשה תוכן מרכזי.

אביגדור ליברמן: על מה הוא נשען, מה הוא עושה שם בברית המועצות.

אביגדור ליברמן: כל אחד ממציא פעילות כדי להצדיק את קיומו.

אביגדור ליברמן: מכל היוזמות הדבר היחידי, אני חייב לציין, מה שאני שומע בשטח זה תגלית.

אביגדור ליברמן: לתגלית יש פידבק מצוין והנוער שמגיע לכאן במסגרת תגלית הוא חוזר עם הרבה סימפטיה.

אברהם מיכאלי: כמה משתתפים בתגלית לצערנו?

אברהם מיכאלי: כמה מצליחים להגיע?

אביגדור ליברמן: יותר ויותר.

אביגדור ליברמן: וזה באמת אחת היזמות שצריך לעודד ולחזק.

אביגדור ליברמן: כרגע באמת אני לא רואה שום טעם בקיומן של פעילויות נפרדות של משרד החינוך, של הסוכנות, ושל לשכת הקשר נתיב.

אביגדור ליברמן: אין שום הצדקה.

אביגדור ליברמן: במקרה הטוב הם מתחרים אחד בשני, במקרה הגרוע מפריעים ונלחמים אחד בשני.

אביגדור ליברמן: השילוב האמיתי, שיתוף הפעולה האמיתי הוא בשוליים, יותר ברמה מקומית וברמה של ההנהגה יש תחרות סמויה.

אביגדור ליברמן: כשאני אומר מה זה התוכן האמיתי, מה התוכן העיקרי שחייב להיות שאנחנו צריכים לקחת כאתגר הוא רק אחד ויחיד, מה עושה ג'וינט, מה עושים כל הארגונים, לוקחים את השכבה הכי חלשה, הוותיקים ועוסקים בעבודה סוציאלית.

אביגדור ליברמן: ארגוני חסד למיניהם, קצת עוזרים בכלכלה, במזון, בכל מיני חגים.

אביגדור ליברמן: אדם מגיע לכל מרכזי הפעילות של הגופים הישראלים או היהודים, זה גם, זה בעיקר באים פנסיונרים שאין להם הרבה מה לעשות, אין להם הרבה תעסוקה, אז מבחינתם זה בילוי זמן.

אביגדור ליברמן: ואנחנו מפסידים שתי שכבות הכי חשובות, דור הביניים שלדעתי חשיפה שלו לפעילות יהודית ישראלית היום פחות מ-10%, וכמובן גם הנוער, הצעירים.

אביגדור ליברמן: ועם כל ההערכה שלי לוותיקים ולגמלאים אנחנו חייבים לשמור את אותם צעירים, אותם מוכשרים, את אותה הנהגה עתידית, אותם אנשים שמצליחים שם בתוך החברה.

אביגדור ליברמן: הם למעשה לגמרי מנותקים מפעילות ישראלית כלשהי.

אביגדור ליברמן: הם איכשהו יוצרים לפעמים כמו באוקראינה בצורה יותר מוצלחת פעילות עצמית.

אביגדור ליברמן: פה נלחמים אחד בשני.

אביגדור ליברמן: כל אחד מקים בית כנסת משלו, כל אחד מביא רבי משלו.

אביגדור ליברמן: אני לא יודע כמה רבנים יש בקייב שלושה או ארבעה?

נעמי בן עמי: חמישה.

אביגדור ליברמן: חמישה, וכל אחד שמה נלחם על המרחב מחיה שלו.

מיכאל נודלמן: הכול אנרכיה שם.

אביגדור ליברמן: הכול אנרכיה שם וכל אחד עם הבית כנסת שלו עם הרב שלו.

אביגדור ליברמן: ומדינת ישראל לא מתערבת.

אביגדור ליברמן: אסור שאנחנו ניתן לאנרכיה הזאת גם להשתולל שם.

אביגדור ליברמן: לא מספיק שיש לנו אנרכיה כאן במדינת ישראל אז אנחנו מייצאים אותה גם לקהילות היהודיות.

אביגדור ליברמן: מישהו חייב להיות גורם מרכזי שהוא כתובת, שכולם יודעים.

אביגדור ליברמן: מההתרשמות שלי גם היהודים בעצמם מבינים שהגיעה הזמן שתהיה כתובת מרכזית שתוכל להכריע וגם השלטונות.

אביגדור ליברמן: השלטונות במבוכה.

אביגדור ליברמן: יצא לי לדבר גם במולדובה, באוקראינה.

אביגדור ליברמן: ברוסיה הם רוצים לשלוט לבד.

אביגדור ליברמן: ברוסיה זו המדינה היחידה שאומרת, זה היהודים שלנו, אנחנו נפעיל אותם.

אביגדור ליברמן: אבל גם באוקראינה הם במבוכה.

אביגדור ליברמן: ואנחנו לא מבינים ברבנים.

אביגדור ליברמן: יש פה ריב מי מייצג את היהודים.

אביגדור ליברמן: תחליטו אתם.

אביגדור ליברמן: אני חוזר למהות.

אביגדור ליברמן: מה הקונספט המרכזי?

אביגדור ליברמן: יש את החבר'ה הצעירים ויש את הילדים.

אביגדור ליברמן: הקונספט המרכזי חייב להיות סביב החינוך הישראלי.

אביגדור ליברמן: אנחנו חייבים, משרד החינוך מבחינתו, כל הפעילות הזו בחפציבה זה נטל.

אביגדור ליברמן: משרד החינוך לא רוצה את זה, לא מבין את זה.

אביגדור ליברמן: משרד החינוך מפעיל תוכניות של משרד החינוך הישראלי ברחבי ברית המועצות לשעבר.

יוסי ביילין: שזה נקרא חפציבה?

אביגדור ליברמן: כל הפרויקט נקרא חפציבה.

אביגדור ליברמן: ההתרשמות שלי ואני עשיתי שם סיור מיוחד ודיברתי גם עם שכבת הביניים.

אביגדור ליברמן: ותבינו מה זה שכבת הביניים באוקראינה או ברוסיה.

אביגדור ליברמן: היום זה אלפי אנשים בגילאים בין 40 ל-55 שהם לא כולם אוליגרכים אבל לכולם יש מ-50 מיליון דולר ומעלה.

אביגדור ליברמן: הם כן דואגים לחינוך של הילדים שלהם.

אביגדור ליברמן: זה דבר הכי חשוב.

אביגדור ליברמן: רובם מחזיקים את הילדים בבתי ספר אמריקאים, בריטים או בחוץ לארץ.

אביגדור ליברמן: דיברתי איתם, תראו אם מדינת ישראל היתה מקימה בית ספר ברמה של בית ספר אמריקאי.

אביגדור ליברמן: הם אמרו,

אביגדור ליברמן: אנחנו היינו שמחים.

אביגדור ליברמן: היינו לא רק מעבירים את הילדים שלנו לשם, היינו גם מממנים את זה.

אביגדור ליברמן: אנחנו לא מסוגלים להקים את זה אבל אנחנו מסוגלים לממן.

אביגדור ליברמן: מבחינתנו זו גם פעילות.

אביגדור ליברמן: זו דרך לקשור גם את גיל הביניים שהוא בעל ממון, עמדה והשפעה, וגם את הילדים.

אביגדור ליברמן: גם את הדור הצעיר.

אביגדור ליברמן: גם את הילדים מכיתה א' עד כיתה י"ב.

אביגדור ליברמן: ולתת להם באמת חינוך הכי טוב והכי זול.

אביגדור ליברמן: במחיר הכי זול.

אביגדור ליברמן: כי לא יכול להיות שיש גם בתי ספר ישראלים ואני מסתכל על כל הילדים של כל השליחים הישראליים כולם לומדים בבתי ספר אמריקאים.

אביגדור ליברמן: אני עוד לא ראיתי ילד אחד שהוא בן של דיפלומט ישראלי שלומד בבית ספר ישראלי או יהודי.

חנן אחיטוב: אבל אין.

אביגדור ליברמן: לא.

אביגדור ליברמן: יש עדיין, פרטיים.

חנן אחיטוב: אין בית ספר ישראלי.

אביגדור ליברמן: יש בתי ספר יהודים.

אביגדור ליברמן: יהודים יש כמה וכמה בקישינב, יש כמה וכמה בקייב.

אביגדור ליברמן: אבל אין בית ספר ישראלי.

אביגדור ליברמן: אבל אכן הגיע הזמן.

אביגדור ליברמן: התוכן המרכזי, מדינת ישראל צריכה לקבל 2 החלטות, אחד, שגורם אחד ויחידי מרכזי שכולם כפופים אליו שהוא בעל סמכות בתחום הזה זה נתיב.

אביגדור ליברמן: דבר שני, שפעילות התוכן המרכזי במקום להמציא פעילות סוציאלית כזו או אחרת שהיא מבורכת וג'וינט ימשיך להתעסק בזה ומדינת ישראל לא צריכה להתעסק בזה, אלא הפעילות המרכזית אנחנו חייבים לרתום את הילדים ואת דור הביניים לפחות לאותה חשיפה של פעילות ישראלית יהודית.

אביגדור ליברמן: ודרך אחת ויחידה זו להקים מערכת חינוך הכי טובה ברחבי ברית המועצות לשעבר.

אביגדור ליברמן: לעשות את זה רק באמצעות נתיב.

מיכאל נודלמן: איך אפשר להקים מערכת כזו?

מיכאל נודלמן: כי אנחנו בישראל לא יכולים להקים מערכת כזו.

אביגדור ליברמן: תשמע, אני חזרתי מאנגליה.

אביגדור ליברמן: אני ראיתי את בתי הספר היהודיים באנגליה.

אביגדור ליברמן: עכשיו פתחו בית ספר חדש בלונדון ל-3000 ילדים.

אביגדור ליברמן: זה יותר קרוב לאיזשהו קולג' אנגלי פרטי בדגם הכי גבוה מאשר לבית ספר ישראלי.

אביגדור ליברמן: דווקא בחוץ לארץ אנחנו הרבה יותר מצליחים בתחום הזה ברוב המדינות.

יוסי ביילין: זה לא אנחנו עושים.

אביגדור ליברמן: גם שמה בברית המועצות לשעבר היום לקהילה אין את הידע.

אביגדור ליברמן: אין לה את הכלים.

אביגדור ליברמן: יש לה את הכסף ויש לה נכונות.

אביגדור ליברמן: מדינת ישראל חייבת להיות פה היזם.

אביגדור ליברמן: לדעתי הם ישמחו להקים ועד הורים וועד תמיכה.

אביגדור ליברמן: הם גם מחפשים איזושהי פעילות שתעניין אותם.

אביגדור ליברמן: הפעילויות שאנחנו עושים במרכז הישראלי הן לא הפעילויות שאתה יכול לרתום באמצעותן אותם אנשים בני ארבעים, חמישים שהם משכילים, עשירים ויש להם מספיק מעמד בקהילה ויש להם מספיק תעסוקה.

אביגדור ליברמן: פה בנושא חינוך של הילדים שלהם על חינוך יהודי איכותי הם כן היו שמחים.

אביגדור ליברמן: זה כל האבסורד.

אביגדור ליברמן: הנכונות שם היא אדירה.

אביגדור ליברמן: ישבתי עם כמה קהילות, עם כמה וכמה אנשים, הנכונות היא אדירה.

אביגדור ליברמן: חייבת פה להתקבל החלטה ברורה.

אביגדור ליברמן: אני דיברתי גם עם נציגי משרד ראש הממשלה בנידון, כמו תמיד.

אביגדור ליברמן: יש הרבה רצון, הרבה הבנה, אבל שום יכולת לקבל החלטה וליישם שום דבר.

אביגדור ליברמן: אבל זה לפחות כוועדה אני אשמח אם לפחות נאמץ את הדגם הזה.

אביגדור ליברמן: לקחת קודם כל תחת הטיפול כל אותו מרחב אוכלוסיה בין גיל 6 עד 56 שהוא למעשה כולו מחוץ לפעילות יהודית.

אביגדור ליברמן: כמו איטון קולג' באנגליה שזה כור ההיתוך של המנהיגות, עובדי המדינה, ככה יש לנו את ההזדמנות להקים משהו כמו איטון קולג', כמו בתי ספר אמריקאים ברחבי ברית המועצות לשעבר, בהנחיה שלנו, בהנהגה שלנו, בכסף מקומי, וזו לדעתי הפעילות היחידה שכול האוליגרכים והעשירים לא יפחדו לתת כסף.

אביגדור ליברמן: לכל שאר הפעילויות הישראליות הן יפחדו.

יוסי ביילין: כל הנושא של Day Schools בעולם היהודי הוא נושא מרכזי לגבי החינוך.

יוסי ביילין: הוא נושא מרכזי קודם כל באמריקה עם מספר הרבה יותר גדול של יהודים, וזה לא מתרומם בגלל הכסף.

יוסי ביילין: אתה מדבר על אנגליה.

יוסי ביילין: אנגליה זה דבר מעניין.

יוסי ביילין: בגלל יוזמות מקומיות פתאום צצים בתי ספר יומיים לילדים.

יוסי ביילין: עדיין מדובר בהרבה מאוד כסף.

יוסי ביילין: שאלה גדולה אם אפשר להקים דבר כזה דווקא בברית המועצות לשעבר בכסף של אנשים פרטיים מעטים ולהיות תלוי לחלוטין בהם.

יוסי ביילין: כי יכול להיות שבאחד המקומות יש אפשרות לדבר כזה, במקומות אחרים אין.

יוסי ביילין: ואותו אדם במקום זה הוא יקנה קבוצת כדורגל או משהו אחר יהיה לו בראש אז פתאום אין לך בית ספר.

אביגדור ליברמן: זה לא מדובר בבודדים.

אביגדור ליברמן: מדובר בעשרות אלפי איש שיש להם יכולת כספית מפליגה.

יוסי ביילין: הלוואי.

יוסי ביילין: לפי דעתי זה כמעט מפתח.

יוסי ביילין: בכל מקום שבו אפשר להקים בית ספר יומי יש סיכוי להמשכיות יהודית.

יוסי ביילין: ויש כל מיני בתי ספר, דתיים, חילוניים.

יוסי ביילין: באנגליה למשל מדובר על בתי ספר חילוניים שזה דבר מדהים כי בדרך כלל בתי הספר היומיים הם דתיים.

יוסי ביילין: לאנשים חילוניים שזה הרוב הם לא רוצים לשלוח את הילדים לבתי ספר דתיים בהכרח.

יוסי ביילין: זה דבר אחד לגבי החינוך.

יוסי ביילין: לגבי נתיב.

יוסי ביילין: חשבתי שאחרי החוזקות יוצגו החולשות של נתיב.

יוסי ביילין: אני לא אומר את זה בחיוך.

יוסי ביילין: אני חושב שלפני הוועדה צריכים להציג גם את הדבר הזה.

יוסי ביילין: אם יש בעיניכם חולשות ויש.

יוסי ביילין: נתיב קיים היום בעיקר מפני שהוא קיים.

יוסי ביילין: אני לא מעלה על דעתי שמדינת ישראל היתה מקימה את נתיב אחרי 89.

יוסי ביילין: היתה זקוקה לכלי מסוים אחר אבל היא לא היתה מקימה אותו.

יוסי ביילין: (א) הוא שם, (ב) הוא יעיל.

יוסי ביילין: הוא הוכיח את עצמו.

יוסי ביילין: הצדקת הקיום העיקרית של נתיב זה שבהשוואה לארגונים אחרים בלי לפגוע במישהו אחר הוא יותר טוב ויותר יעיל.

יוסי ביילין: אנשים מקצועיים עם מוטיבציה, עם יכולת.

יוסי ביילין: ואני מוכרח לומר גם שהייתי במשרד החוץ וראיתי את אנשי נתיב מול אנשי משרד החוץ אז כמה שזה ארגונית היה לי משונה שנתיב בשלב מסוים מדבר כבר לפני די הרבה שנים, בשנות התשעים הראשונות, נתיב למעשה שלט בברית המועצות לשעבר ותחת המטריה שלו פעלו השגרירים שהיו פחות מנוסים ופחות הכירו את המערכת מאשר נתיב.

יוסי ביילין: אנשי נתיב היו מסתובבים בחצרות השליטים למיניהם בקלות.

יוסי ביילין: לשגריר עד שהוא קיבל פגישה לקח זמן.

יוסי ביילין: זה יצר עוינות גדולה בין משרד החוץ לבין נתיב אבל כולנו היינו צריכים להודות.

אביגדור ליברמן: מתח, תחרות.

יוסי ביילין: היתה עוינות.

יוסי ביילין: יש פה אנשים שמכירים את זה היטב.

יוסי ביילין: אבל אמרנו קודם כל המטרה היא שאפשר יהיה לעשות הדברים שאנחנו רוצים בהם ולכן נתיב נותר.

יוסי ביילין: זו שאלה גדולה אם נתיב שהוא בעצם מעין מוסד או כך הוא נולד יכול גם במאה ה-21 להישאר רק בגלל העובדה הלא מבוטלת של המקצועיות שלו, או שאנחנו צריכים לחשוב על מבנה שיהיה שונה.

יוסי ביילין: כי אם מדובר בחינוך יהודי אין היגיון אמיתי ארגוני בכך שארגון מסוים יתעסק בחינוך יהודי במקום מסוים וארגונים אחרים עוסקים בחינוך יהודי בכל העולם.

יוסי ביילין: לכאורה אם אנחנו רואים את הסוכנות היהודית שאני לא מתפעל ממנה בכלל, או הקונגרס הציוני, התנועה הציונית שהיא אנכרוניסטית מאוד אבל לכאורה זה היה צריך להיות הגורם העולמי שמטפל בזה ונתיב היה צריך להיבלע לתוך המערכות הקיימות.

יוסי ביילין: מה שאני חושב שזה שאנחנו צריכים לשבת כאן בהמשך למה שאביגדור אומר עם הגורמים האחרים לשמוע כאן את הסוכנות, לשמוע את משרד החוץ, לשמוע את משרד החינוך, ואת נתיב.

יוסי ביילין: ולהבין על מה מדובר כאן, כי נתיב הוא דבר יוצא דופן.

יוסי ביילין: הוא מין הריון מחוץ לרחם.

יוסי ביילין: לא פשוט להסביר לקולגות שלנו מה זה נתיב.

יוסי ביילין: כולל העובדה שפתאום נתיב קם בגרמניה.

יוסי ביילין: לא פשוט.

יוסי ביילין: עכשיו אני לא רוצה להגיד שאני בטוח נגד זה.

יוסי ביילין: יכול להיות בגלל היעילות של נתיב גם לא הייתי נגד אולי הקמה של נתיב בגרמניה.

יוסי ביילין: אבל זה מאוד מאוד בעייתי קונספטואלית.

יוסי ביילין: איך אנחנו כמדינה יהודית עוסקים בתפוצות שונות, מטפלים בברית המועצות לשעבר, וגם אני לא יודע כמה אני איתך לגבי המחויבות שלנו להכריע בסכסוכים בין קהילות יהודיות בתפוצות.

יוסי ביילין: אני נתקלתי לא פעם בבעיה.

יוסי ביילין: באו אליי יהודי גרמניה בזמנו לגבי בית כנסת בברלין המזרחית.

יוסי ביילין: לא היתה לי סמכות כשר, כסגן שר להגיד להם ככה.

יוסי ביילין: בתור מה?

יוסי ביילין: זה לא פשוט.

יוסי ביילין: אולי סמכות רוחנית יש למישהו מאיתנו שיכול להמליץ בפניהם אבל זה נעצר שם.

אלכס מילר: אולי הבעיה שלא היתה לך סמכות.

יוסי ביילין: לא.

יוסי ביילין: לא.

יוסי ביילין: לא יכולה להיות סמכות במדינה ריבונית אחרת.

יוסי ביילין: זה לא פשוט.

יוסי ביילין: זו מדינה ריבונית אחרת.

יוסי ביילין: ברוסיה הם אומרים זה היהודים שלנו, מה אתם רוצים מהם?

יוסי ביילין: והם צודקים לשיטתם.

יוסי ביילין: לכן שאלה נפרדת אבל לא לגמרי נפרדת זה איפה נעצרת הסמכות שלנו להכריע בסכסוכים של קהילות.

יוסי ביילין: כי הרי אחת הדילמות הכי חשובות זה האם בגלל הרצון שלנו להבטחת המשכיות יהודית אנחנו תומכים ביוזמות של העם היהודי להקים את העולם הפדרלי היהודי בברית המועצות לשעבר שידמה לעולם הפדרלי היהודי בארצות הברית.

יוסי ביילין: כלומר להקים פדרציות, JCC ודברים כאלה כדי שיבטיחו שם חינוך יהודי, ובתי כנסת, וזרמים יהודים, או שאנחנו אומרים, לא, אל תתחילו את זה.

יוסי ביילין: תבואו לכאן.

יוסי ביילין: שזו באמת דילמה מאוד מאוד מרכזית.

יוסי ביילין: היא כרוכה גם בשאלה של הסיוע שלנו למערכת החינוך היהודי שם.

יוסי ביילין: מה אנחנו באמת רוצים מהם.

מיכאל נודלמן: בינתיים עושים אקספרימנטים.

מיכאל נודלמן: עושים פדרציה.

אביגדור ליברמן: למדינת ישראל יש שני תפקידים בלי קשר לשום דבר.

אביגדור ליברמן: אחד, לפעול לשמר את העם היהודי בכל מקום בעולם.

אביגדור ליברמן: זה מושכל ראשון.

אביגדור ליברמן: ודבר שני למנוע כמה שיותר את מלחמות היהודים.

אביגדור ליברמן: זה לא מופיע במגילת העצמאות אבל זה מתבקש.

יוסי ביילין: השני זה עלייה.

אביגדור ליברמן: עלייה כמובן.

אביגדור ליברמן: אבל מעבר לזה.

אביגדור ליברמן: צריכים לראות את המחזות האלו שיהודים נלחמים ביהודים במדינת ישראל.

יוסי ביילין: איך אתה יכול למנוע?

אביגדור ליברמן: אני לא יכול למנוע אבל אני צריך לפעול.

יוסי ביילין: אתה הולך להונגריה, אתה רואה את המלחמות של בני ברית.

יוסי ביילין: אתה לא יכול.

יוסי ביילין: אין גבול.

אברהם מיכאלי: אני חושב אדוני היושב ראש שתפקודו של נתיב באמת חבר הכנסת ביילין אמר, יש הבדל באיזו תקופה ההצלחות שלהם היו הרבה יותר גדולות במובן של קהילות שונות בברית המועצות מאשר היום.

אברהם מיכאלי: ואנחנו באמת רואים בסקלה שקיבלנו היום מגברת בן עמי פה על הנפקת אשרות.

אברהם מיכאלי: זה אחד מקני המידה של היענות של אנשים לשתף פעולה היום, לבוא היום ולהנפיק אשרות לישראל.

אברהם מיכאלי: אני חושב לגבי מה שחבר הכנסת אביגדור ליברמן לגבי שיתוף הקהילות.

אברהם מיכאלי: לצערי היום התחושה שלי שהקהילות לא תמיד רוצות את השליטה של נציגים ישראלים רשמיים בחיים שלהם.

אברהם מיכאלי: לפחות אני יודע את זה מחלק מהקהילות שאני שותף איתם.

אברהם מיכאלי: הם אומרים, אל תמררו לנו את החיים, טוב לנו היום.

אברהם מיכאלי: המצב השתנה היום בברית המועצות ובכל המדינות כמעט.

אברהם מיכאלי: שהיה לחץ מסוים לעלות לארץ בשנות התשעים אנשים הרגישו שיוצאים לארץ בגלל שיקולים אפשר לומר, לא תמיד ציונים, בעיקר כלכליים.

אברהם מיכאלי: ואז באותה תקופה יהודים נהרו לפה.

אברהם מיכאלי: באותה תקופה נתיב שימש גורם מרכזי לנתב אותם, לעזור להם איך להגיע לפה, ואז מילאו את התפקיד שלהם בצורה הכי מוצלחת.

אברהם מיכאלי: במשך הזמן הקשר שלהם עם הקהילות מתרופף בגלל שהיהודים אומרים, טוב לנו פה עכשיו.

אברהם מיכאלי: קשה לי היום לשכנע יהודי במוסקבה.

אברהם מיכאלי: היינו לפני שבוע בסיור של ועדת עלייה וקליטה ב"נפש בנפש" שהם גם מעלים היום יהודים מצפון אמריקה.

אברהם מיכאלי: ושאלתי אותם את אותה שאלה.

אברהם מיכאלי: את הלוקסוס שיש לכם להעלות יהודים אם היינו משתמשים בזה במוסקבה, בלנינגרד, אולי גם היינו משכנעים שמה כל מיני יהודים טובים בתנאים שנותנים להם מראש לפני שהם עולים לארץ, אולי היו עולים פה לארץ ולנתיב ולחבר'ה האחרים שפועלים שמה, היה להם הרבה יותר קל.

אברהם מיכאלי: זה נכון שאנחנו היום לצערנו עושים איפה ואיפה בעידוד עלייה במדינות שונות.

אברהם מיכאלי: השאלה אם זה תפקידו של נתיב לעשות היום את אותו עידוד עלייה אבל אני כן מסכים עם חבר הכנסת ליברמן בנושא הזה שחייבים היום מצד אחד לשמר את הזהות היהודית בקהילות האלה כי בסוף לא יישאר את מי להעלות.

אברהם מיכאלי: אם לא נשמור היום על איזושהי זהות יהודית של אותם אנשים שבינתיים שם לא יהיה לנו את מי להעלות מחר.

אברהם מיכאלי: אבל מצד שני, אם נקבל את המצב שלהם יהיה שם כל כך טוב, אז למה שיעלו.

אברהם מיכאלי: עכשיו, היום יש לנו ויכוח לא רק עם ג'וינט, גם עם כל מיני בתי ספר ואתה מכיר את כל החברים שלנו שפתחו רשת בתי ספר, לביוב וכל אלה, שכל אחד מציל דור שלם שם של ילדים שאף פעם לא למדו בבית ספר יהודי והיום הם באים ולומדים בבתי ספר יהודים.

אברהם מיכאלי: אבל מצד שני אותם יהודים שהיום משמרים את המצב היהודי שלהם הם מחר מרגישים כבר טוב שמה, אז העידוד שלהם לעלות לארץ פוחת.

אביגדור ליברמן: המצב יותר חמור.

אביגדור ליברמן: שתבין אנחנו חיים בעולם החופשי והתחרות על היהודים מחבר העמים היא לא רק לצד אוסטרליה, וקנדה ואמריקה וגרמניה, ויש שיחה לא פשוטה במשרד החוץ בנושא של נתיב אבל אמרו הגרמנים, אנחנו מאוד רוצים יהודים אצלנו.

אביגדור ליברמן: מה פתאום?

אביגדור ליברמן: אנחנו לא רוצים שתתעסקו בעלייה.

אביגדור ליברמן: אנחנו עוסקים בשימור הזהות היהודית.

אביגדור ליברמן: כי אם תתעסקו בעלייה זה נגד האינטרס שלנו.

אביגדור ליברמן: אנחנו גם רוצים את יהודי חבר העמים אצלנו.

אביגדור ליברמן: ולכן אנחנו כמדינה שחפצה חיים אסור לנו לוותר על אותם יהודים.

אביגדור ליברמן: כמו שאמרת.

אביגדור ליברמן: דבר יותר חמור, חלק ניכר מהאנשים הצעירים בגילאי ביניים שרואים הזדמנויות עסקיות שם, חוזרים מפה לשם.

אביגדור ליברמן: באלפים.

יוסי ביילין: אנחנו לקחנו להם את המעמד פליט.

יוסי ביילין: זה הדבר הכי נורא שעשינו.

יוסי ביילין: ומי עשה את זה?

יוסי ביילין: אני עשיתי את זה.

יוסי ביילין: אנשים כמוני עשו את זה.

יוסי ביילין: היה כעס נורא כי זו היתה תחרות על העולם החופשי.

יוסי ביילין: הם רצו מעמד פליט כדי שיקלטו בגרמניה ובאמריקה.

יוסי ביילין: אנחנו אמרנו להם אין לכם מעמד פליט.

אברהם מיכאלי: ולכן בסוף אם אנחנו באמת רוצים מצד אחד לא לשמר משהו מבלי לתת להם את התחושה שאתם כגוף חשובים מאוד.

אברהם מיכאלי: איווט אמר את זה בצורה הכי נכונה.

אברהם מיכאלי: זה הגוף המרכזי היחיד היום שפועל מטעם מדינת ישראל בברית המועצות לשעבר.

אברהם מיכאלי: הגופים האחרים עם כל הכבוד עדיין לא גופים ממלכתיים.

אברהם מיכאלי: אבל יחד עם זאת השאלה היא החולשות שחבר כנסת ביילין הזכיר פה, השאלה היא איך אתם בתוך עצמכם.

אברהם מיכאלי: איווט כשר לענייני אסטרטגיה הוא באמת מדבר על אסטרטגיה שצריך מטעם המדינה לקבוע את זה מה עושים.

אברהם מיכאלי: כי אתם בעצם מקבלים את ההנחיות מהמדינה מה לעשות שם.

אברהם מיכאלי: אבל השאלה איך אתם כגוף שמים את זה על השולחן ומנתחים את המצב ואומרים , רבותיי, יש לנו היום בעיות שנוצרו ואנחנו רוצים שתעזרו לנו כמדינה ואנחנו כוועדת עלייה יושבים פה גם כן כגוף שאמור להשפיע על המדינה לקבל את ההחלטות הנכונות, איך תתפקדו בנתונים החדשים שנוצרו בברית המועצות לשעבר.

אברהם מיכאלי: זה לא אותה ברית המועצות מלפני עשר וחמש עשרה שנה.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת אני כן חושב שחייב להיות גוף כמוכם שם כי אחרת כל אחד שמושך לאינטרסים שלו עדיין זה לא אינטרסים של מדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: עדיין זה אינטרס של אותם גופים.

אביגדור ליברמן: עזרה ראשונה, בלי קמח אין תורה.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו פה יושבים היום.

אברהם מיכאלי: יושבים פה היום כדי לקבל מאיתנו את העזרה שניתן לקבל.

רונן רפאל: אדוני היושב ראש אם אפשר, פשוט הייתי באמצע כשזה נפתח לדיון קצר ועוד לא הגעתי לאותו פרט שחבר כנסת ביילין ציין.

רונן רפאל: אני חושב שהשאלה הבסיסית לפני נתיב היא האם מדינת ישראל צריכה להיות שם ואני חושב שמדינת ישראל צריכה להיות שם בדרך כלשהי ואני חושב שנתיב מייצגת את זה וכאן בזמן הזה, הרבה יותר אפילו מקודם, ומתקופות לאחרונה.

מיכאל נודלמן: פה החברים אומרים, אין ספק שצריך להיות שם אבל באיזו צורה.

מיכאל נודלמן: בצורה שהיה בשנת תשעים או שמשהו השתנה.

מיכאל נודלמן: אתם גם צריכים להשתנות.

רונן רפאל: אנחנו משתנים.

רונן רפאל: וציינתי קודם בשנה וחצי האחרונות אנחנו בתהליך שבוחן יותר ומתקשר יותר לקהל היעד.

רונן רפאל: זה אתגרים אחרים.

רונן רפאל: להתקשר לסטודנט יהודי במוסקבה ולעניין אותו לעשות עלייה זה לא מספיק להגיד לו, הנה המטוס פה ובוא תעשה עלייה.

רונן רפאל: צריך להגיע אליו בדרכים אחרות.

רונן רפאל: היום מושגים כמו הגירה הרבה יותר מעניינים שם.

רונן רפאל: וגרמניה היא אטרקציה וגם ארצות הברית וקנדה.

רונן רפאל: יש כל מיני דרכים.

רונן רפאל: קהלי היעד הבסיסיים שלנו זה הנוער, זה הסטודנטים וזה המשפחות הצעירות.

רונן רפאל: שני התחומים המרכזיים זה על בסיס קבוצות תגלית שזה על מימון שגם ממשלת ישראל מעורבת בו ועל בסיסן אנחנו מעבים וממשיכים את ההתקשרות איתם, ומשפחות צעירות שאותם אנחנו מעודדים לקשר הזה, והתכלית היא ליצור קהילות קטנות שאיתם אנחנו רצים וממשיכים קדימה.

רונן רפאל: את הנושא של "נפש בנפש" אנחנו גם מכירים.

רונן רפאל: היינו, ביקרנו, אנחנו מכירים את הקונספט.

רונן רפאל: הצגנו בישיבת הממשלה לפני שבועיים את הנושא שגם נידון פה בפגישה הבאה של המצב שם.

רונן רפאל: בראייה שלנו ככל שאנחנו מעמיקים ומבינים את קהל היעד אנחנו מבינים עוד יותר את הצורך של דלת לדלת.

רונן רפאל: מדלת שם בחבר העמים לדלת כאן בבית במדינת ישראל.

רונן רפאל: על זה צריך לקחת יותר אחריות.

רונן רפאל: זה לא במנדט שלנו כל התהליך הזה.

רונן רפאל: ובעיקר מתואם על ידי ארגונים אחרים וגופים אחרים אבל שם טמון הרבה מהמפתח וציינת את זה בעצמך כקונספט שהולך במקום אחר.

רונן רפאל: האם זה יכול ללכת במוסקבה?

רונן רפאל: ברוסיה?

רונן רפאל: אישית אני חושב שכן.

רונן רפאל: אבל אנחנו עוד לא שם בגלל המנדט המוגבל שלנו לעשות את זה.

רונן רפאל: תודה.

נעמי בן עמי: רק לחדד דבר אחד.

נעמי בן עמי: קודם כל אתה צודק מאוד.

נעמי בן עמי: כשמדובר על הלשמר את הקהילות, לא מדובר על לבנות קהילות שם.

נעמי בן עמי: פה שמנו דגש על הנושא של התכנים הציונים.

נעמי בן עמי: בעצם אנחנו מדברים על הידוק הזיקה למדינת ישראל בלבד.

נעמי בן עמי: אנחנו לא מדברים על בנית קהילות במקום.

יוסי ביילין: אבל מישהו אחר עושה את זה.

יוסי ביילין: זה לא שאנחנו עושים.

נעמי בן עמי: לא.

נעמי בן עמי: לא.

נעמי בן עמי: זה ברור.

נעמי בן עמי: זאת אומרת שלא ישמע לרגע שאנחנו מצטרפים פה למאמץ ומפסיקים לטפל ביעוד המרכזי שהוא עליה.

נעמי בן עמי: זה דבר אחד.

נעמי בן עמי: ודבר שני, במסגרת הרה ארגון שאנחנו עשינו למדנו הרבה דברים ובעצם גילינו גם במסגרת הוועדה הבין-משרדית שהיתה שנה שעברה שעם כל המאמצים המשותפים של כל הגופים שפועלים בשטח בין 25% ל-30% בעצם הגופים היהודים לא הציונים מצליחים לגעת באוכלוסיית היעד שאנחנו מדברים עליה, אם זה חב"ד או ג'וינט, זה הרבה יותר פשוט משום שמדובר על חגים, מדובר על מצות, מדובר על דברים כאלה.

נעמי בן עמי: כאשר מדובר על נגיעה ישראלית ציונית אנחנו מדברים על כ-15% אולי 20% זה הכול.

אברהם מיכאלי: יש בעצם רתיעה.

נעמי בן עמי: לא.

נעמי בן עמי: לא הצלחנו עד כה להגיע אליהם וזה מה שהביא אותנו עכשיו לחשיבה חדשה בעצם.

נעמי בן עמי: אני מתייחסת ספציפית לשאלה שלך מה השתנה.

נעמי בן עמי: בהחלט השתנה.

אברהם מיכאלי: יוסי אני חושב גם, יש איזה עצמאות היום בברית המועצות לשעבר.

אברהם מיכאלי: פעם בתקופה הקומוניסטית הם ראו את הזיקה כמדינה לישראל כקשר של שאיפה, היום הם מרגישים כבר כל כך עצמאים הם לא רוצים שמדינת ישראל תתערב ותאמר להם איך לחיות שם.

אברהם מיכאלי: טוב להם שם.

אברהם מיכאלי: לפחות לחלק גדול מהקהילות.

אברהם מיכאלי: מי שרוצה לעלות עולה מסיבות כאלה ואחרות, אבל מי שנשאר שם אומר, תן לנו לחיות את חיי הקהילה כפי שאנחנו מכירים אותם.

נעמי בן עמי: לכן אנחנו צריכים לאתגר אותם.

דוד שורק: אני מיוצאי אגוד ברית המועצות, באר שבע והנגב.

דוד שורק: לשעבר הייתי שליח מטעם נתיב בברית המועצות 8 פעמים.

דוד שורק: אני רוצה להפנות תשומת לב של נתיב לנושא שהולך וגובר של ירידה של אינטליגנציה מישראל לברית המועצות.

דוד שורק: אני לא מחדש.

דוד שורק: הירידה הזאת קשורה בפעילות ישירה של גופים רשמיים של ברית המועצות בישראל.

חנן אחיטוב: של רוסיה אתה מתכוון.

דוד שורק: אני אתן דוגמה אישית.

דוד שורק: לפני 27 שנים מטעם נתיב ניהלתי ביתן ישראלי ביריד ספרים במוסקבה.

דוד שורק: זה היה בשנת 81.

דוד שורק: השומר ראש שלי האישי היה קצין בכיר בק.ג.ב שידע עברית יותר טוב מאיתנו והוא כיום עומד בראש מערכת הסברתית וחינוכית פה במדינת ישראל כאשר התפקיד העיקרי שלו להשפיע על האינטליגנציה מרוסיה לחזור לרוסיה.

מיכאל נודלמן: יש אצלנו גם מרכזי תרבות באוקראינה, ברוסיה.

מיכאל נודלמן: עושים אותה עבודה.

דוד שורק: זה סימטריה.

דוד שורק: אני חושב שנתיב בנוסף לפעילות הברוכה שנעשית שמה צריכה להוסיף פן נוסף של מניעת ירידה של אנשים שרוצים לחזור לשם.

דוד שורק: רשמית הסוכנות צריכה לעשות את זה ואני בדעה שנתיב צריך לעשות את זה.

דוד שורק: זה כיוון נוסף שאולי חשבו על כך אולי לא, אני מעלה את זה כמחשבה.

דוד שורק: וממך מר נודלמן הייתי מבקש אם אפשר, רוב האנשים שיושבים פה הם לא חברי הוועדה.

דוד שורק: אנחנו לא מכירים את כולם.

דוד שורק: אולי אתה תציג כל אחד מאיתנו, את מי אנחנו מייצגים.

אלכס מילר: תודה אדוני היושב ראש, רק להתייחס לכמה דברים.

אלכס מילר: אם אנחנו מסתכלים על התמונה הכללית ומה שמתרחש בשנים האחרונות והירידה של יוצאי ברית המועצות חזרה למדינות ברית המועצות אני לא חושב שזה עניין של נתיב.

אלכס מילר: זה יותר עניין שלנו של מדינת ישראל.

אלכס מילר: כמובן, כשמסתכלים על מדינות כמו רוסיה, אוקראינה, מה שמתרחש שם, וההזדמנויות הכלכליות האדירות שמקבלים שם האנשים עם הרעיונות שמביאים לשם הישראלים המצליחים, זה יותר עניין שלנו בעצם איך אנחנו מסתכלים על האנשים שיורדים מפה ולמה הם יורדים מפה.

אלכס מילר: האם יש לנו בעיה של יזמות, יש לנו בעיות כאלה ואחרות.

אלכס מילר: וזה התפקיד של משרדים אחרים לזהות את הבעיות האלו ולראות איך מטפלים בהם.

אלכס מילר: כשדובר מקודם על הנושא של החינוך והשקעה בלימודים מטעם ישראל ולימודים ישראלים בכובע שלנו, זה חשוב.

אלכס מילר: היום אני מסתכל על משרד הקליטה שבונה תוכניות נגיד לרופאים.

אלכס מילר: רוצים להביא לארץ רופאים כי בעוד כמה שנים האנשים שהגיעו בעלייה מזדקנים יוצאים לפנסיה, בתי ספר של רפואה בארץ לא מצליחים להוציא כמות מספקת של רופאים ואז אנחנו בבעיה מאוד רצינית בנושא של הרפואה.

אלכס מילר: ואז בונים תוכניות, משרד הקליטה, תגיעו לארץ, יש לנו אפשרויות לקלוט אתכם בתנאים הרבה יותר טובים מאשר שאר העולים.

אלכס מילר: אם המדינה היתה בונה חינוך שמחדיר לאותם ילדים את הנושא של ישראליות אולי בסופו של דבר כן היינו מגיעים אחרי שהם מסיימים את הלימודים האקדמיים שלהם שהם היו מכירים את ישראל הרבה יותר מקרוב והם היו מגיעים לכאן בצורה הרבה יותר קלה.

אלכס מילר: הרופאים והמהנדסים נמצאים במעמד הרבה יותר גבוה מאשר פעם וקשה מאוד להביא אותם לארץ.

אלכס מילר: אם יש אפשרות להשקיע בחינוך ויותר להדגיש את הנושא של ישראל מאשר שמירת אותן קהילות במדינות האלו, זה חיוני וזו הדרך.

אלכס מילר: כי צריך להסתכל לטווח ארוך.

אלכס מילר: צריך לבנות תוכניות חדשות.

אלכס מילר: קשה מאוד להתנהל בצורה שבה התנהלו בשנות התשעים.

אלכס מילר: זה כבר לא אותה עלייה.

אלכס מילר: רוב האנשים שנמצאים שם נמצאים במעמד שונה לחלוטין וכמובן כשהם מגיעים לבתי ספר רוצים שהם יישארו שם באותן מדינות, ומשכנעים אותם, קשה מאוד לגוף ממשלתי כמו נתיב לשכנע אותם לעלות כשהוא בתחרות עם אותם גופים בתוך המדינות.

אלכס מילר: צריך לשנות את האסטרטגיה.

אלכס מילר: לנתיב יש מספיק כוח ורצון לעשות את זה.

אלכס מילר: העבודה שהם עושים במדינות השונות היא מדהימה.

אלכס מילר: וכמובן ברכות על מה שבניתם בשנים האחרונות.

אלכס מילר: ממשלת ישראל חייבת לחשוב איך היא נותנת את הגב לגוף הזה.

אלכס מילר: בסופו של דבר הכל מתקזז לכסף.

אלכס מילר: אם יש כסף אז הפעילות היא הרבה יותר רחבה והרבה יותר יעילה.

אלכס מילר: אני לא חושב שדווקא הגוף הזה צריך להתקיים בצורה של לשרוד.

אלכס מילר: צריך להשקיע.

אלכס מילר: בשבוע שעבר הייתי במוסקבה.

אלכס מילר: ישבתי שם עם החברים שלי.

אלכס מילר: מדברים שם על סכומים שבשנתיים לא מקבלים כאן מה שמקבלים שם בחודש.

יוסי ביילין: באיזה תחומים?

אלכס מילר: נדל"ן.

אלכס מילר: עסקים.

אלכס מילר: היי טק.

אלכס מילר: מהנדסים.

אלכס מילר: כשאתה מגיע למהנדס תוכנה או אלקטרוניקה שיושב בחברה ומקבל משכורת גבוהה, תבוא תשכנע אותו לבוא לפה ויגיש קורות חיים למשרה שיש בה עוד 1500 מועמדים.

אלכס מילר: איך תתמודד עם הדבר הזה.

אלכס מילר: מי שרוצה לחזור יחזור.

אלכס מילר: זה שאנחנו שומעים שאמריקאי שמע על התוכנית של משרד הקליטה לחזור לארץ והוא פתאום קופץ על העגלה הזאת וחוזר לארץ, הכל טוב ויפה אבל מדובר על התוכניות ועל התקציבים.

יוסי ביילין: איזה שר קליטה אתה מתכוון הקודם או החדש?

אלכס מילר: התקציב הוא שנתי אז בסופו של דבר גם אם שר הקליטה הוא חדש הוא עדיין צריך להתמודד עם הדברים שנקבעו לשר הקודם.

אלכס כץ: אנחנו באמת קיבלנו תמונה וסקירה גם בעבר תחילת שנות התשעים והיום המצב בחבר העמים, ואני מבקש להתקדם ולתת המלצות ופתרונות נקודתיים.

אלכס כץ: הנחת יסוד ראשונה, ישנם שני ארגונים יהודים ציונים ישראלים בלבד במדינות חבר העמים.

אלכס כץ: יכולים להתווכח אבל עובדתית זה נתיב והסוכנות היהודית.

אלכס כץ: האתגרים הם יותר קשים מהאתגרים של שנות התשעים והסיבות לכך הציגו אותם חברי הכנסת והאנשים שהיו בשטח.

אלכס כץ: אנחנו מתמודדים לא בתחרות בין הארגונים, זה לא קיים, אנחנו בשלים יותר ואני אפרט.

אלכס כץ: בשטח כל הנתונים והסקירות שנתנו, קרי, גם הקהילות היהודיות, גם המצב הכלכלי, הם בעצם הבעיה הקיומית לעלייה ויתרה מזאת, ההתבוללות.

אלכס כץ: לכך יש לנו למדינת ישראל ולסוכנות שהיא חלק בלתי נפרד, שלושה אתגרים קיומיים ואסטרטגים.

אלכס כץ: (1) עלייה למדינת ישראל (2) חינוך יהודי ציוני והעמקת הזיקה למדינת ישראל (3) הטמעת זהות יהודית.

אלכס כץ: אני חושב שאין פה אחד שלא מסכים עם הנחות היסוד האלה.

יוסי ביילין: אבל לא עם סדר הקדימויות.

אלכס כץ: אני לא נכנס לסדר הקדימויות אבל שלושת העקרונות יש הסכמה פה.

אלכס כץ: אני מוכן להתחיל עם הטמעת זהות יהודית.

אלכס כץ: ואני מסכים עם כבודו מסיבה אחת פשוטה.

אלכס כץ: אוכלוסייה ששבעים שנה לא נחשפה היא לא יודעת מה זה יום כיפור.

אלכס כץ: אז התהליך אני מסכים, הטמעת זהות יהודית, חינוך יהודי ציוני והתחנה הסופית.

אלכס כץ: הגופים של נתיב והסוכנות היהודית בלעדיים שיש להם פלטפורמה ופרישה בכל האזור הזה.

אלכס כץ: אין אף ישות ישראלית, גם לא משרד החוץ, שיושבת במזרח בחברוס ובצפון בקרינגראד.

קולט אביטל: אתה מרשה לי להפסיק אותך בשאלה.

קולט אביטל: יכול מאוד להיות שאתם שני הגופים הישראלים הציונים היחידים שפרושים.

קולט אביטל: הבעיה היא גם תחרות עם גופים כמו לובביץ, כמו בתי ספר.

קולט אביטל: השאלה היא איך אנחנו, כיוון שאין לנו בלעדיות, וכיוון שבסך הכול הכסף הגדול הוא שם, והנהירה של הילדים היא לכספים האלה איך אנחנו ברמה הלאומית מתמודדים עם זה.

קולט אביטל: תתייחס.

אלכס כץ: אני אתייחס בד' אמותיי.

אלכס כץ: אני לא יכול לתת תשובה כללית.

אלכס כץ: ולראייה בשנה האחרונה שיתוף הפעולה בין שני הגופים האלה כפי שאמרתי הוא לא קיומי, הוא חיוני רק בשתי רמות.

אלכס כץ: (1) קמח.

אלכס כץ: כבוד חבר הכנסת איווט ליברמן דיבר על הקמח.

אלכס כץ: משאבים מבחינת תקציבים משני הארגונים היום לא גדולים הם בעצם יכולים להיות בשלב ראשון על מנת לחסוך ולהתייעל.

אלכס כץ: הצגנו את זה בישי בת ממשלה.

אלכס כץ: (2) מסר משותף לקהילה.

אלכס כץ: כבוד חבר הכנסת ליברמן אמר שאנחנו בשוליים לפחות במוסקבה וברוסיה.

אלכס כץ: אני לא יודע מה זה שוליים.

אלכס כץ: מעמדנו הוא לא מוביל.

אלכס כץ: שני הארגונים האלה מסוגלים לעשות את זה כי בכול אופן הפרישה על הגלובוס עם הקהילות היהודיות וחבר הכנסת ביילין מכיר את זה לא פחות טוב ממני ואולי יותר, ניתן לעגן משאבים בין יצירת מסר אחד בין היהודי שיושב בלונדון, פריס וניו יורק, ובין אותו אוליגרך שיושב ברוסיה.

אלכס כץ: זה עניין של עבודה וגם להשכיל לעשות את זה ביחד.

אלכס כץ: (3) לבוא ולדבר בקול אחד.

אלכס כץ: לעניינך גברתי.

אלכס כץ: אנחנו מדברים בקול אחד היום.

אלכס כץ: אני בא ואומר שעדיין יש כברת דרך מבחינת שיתוף הפעולה.

אלכס כץ: בכל אופן אחד זה גוף ממלכתי ואחד זה גוף יהודי.

אלכס כץ: עושים פה אבחנה.

אלכס כץ: אנחנו עדיין לא שמה, אנחנו בתחילת הדרך.

אלכס כץ: לגבי החינוך היהודי ובתי הספר, יש לנו תחרות שלא קל לנו להתמודד איתה.

אלכס כץ: פרויקט חפציבה שדובר עליו אנחנו היום מעלים את השאלה מחדש אם הפרויקט הזה הוא המענה הנכון לאותם משימות אסטרטגיות.

יוסי ביילין: אתה יכול להגיד מילה על חפציבה.

יוסי ביילין: אולי כולם יודעים ואני לא.

אלכס כץ: פרויקט חפציבה בעצם התחיל משיתוף פעולה של משרד החינוך עם נתיב ואנחנו המשכנו אותו.

יוסי ביילין: מתי?

אלכס כץ: בתחילת שנות התשעים.

אלכס כץ: ובאמת נתיב שמה את אבן הפינה ואת התשתית הראשונה.

אלכס כץ: בגלל בעיות תקציב הסוכנות היהודית לקחה את זה יותר מאוחר.

אלכס כץ: מדובר בעצם בבתי ספר יהודים שחלקם מאוישים על ידי מורים מהארץ ישראלים שמקנים מורשת יהודית וישראל.

נעמי בן עמי: קודם כל לא רק בתי ספר יהודים.

נעמי בן עמי: מדובר לפעמים על בתי ספר לא יהודיים שבונים שם חטיבה עם תכנים יהודים.

אלכס כץ: ומשרד החינוך בישיבת הממשלה העלה את השאלה של בעיות תקציב וכולי.

אברהם מיכאלי: יוסי רוצים כל הזמן לקצץ בזה גם.

אברהם מיכאלי: לצערנו.

אברהם מיכאלי: ניסו לקצץ שנה שעברה.

אברהם מיכאלי: נלחמנו פה בשביל לשנות את זה.

אלכס כץ: ומילה אחרונה ואני מסיים.

אלכס כץ: הרלוונטיות של נתיב היא לא השאלה.

אלכס כץ: היא קיומית.

אלכס כץ: כי באותם נושאים שהעליתי אותם, אני לא פורש פה את החלוקה, היא לא רלוונטית, של הזיקה, חינוך ועלייה, אנחנו, אני מדבר בתור סוכנות, לא יכולים לעשות את זה לבד.

אלכס כץ: ולכן אני בא ואומר, כן, לא יכולים לעשות את זה לבד.

אלכס כץ: ולא רוצים וזה לא נכון.

אלכס כץ: אבל שני הגופים קשורים כמו עקב ואגודל, ועדיין יש מה לעשות בתחום הזה.

מיכאל נודלמן: אנחנו כל הזמן ממשיכים לדבר על נושאים אידיאולוגיים.

מיכאל נודלמן: זה היה בסדר בשנת 90, 91, 92.

מיכאל נודלמן: עכשיו כשהחנויות שופעות שם האידיאולוגיה לא כל כך עובדת.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים קצת לשנות את התפישה.

מיכאל נודלמן: מה שאמר פה איווט ליברמן.

מיכאל נודלמן: הוא דיבר על בתי ספר יוקרתיים כי יש הרבה אוליגרכים באוקראינה, ברוסיה והם רוצים חינוך טוב לילדים שלהם.

מיכאל נודלמן: יש לו רעיון.

מיכאל נודלמן: זה רעיון טוב אולי.

מיכאל נודלמן: הביצוע זה הבעיה.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להזיז את האוליגרכים לפה.

מיכאל נודלמן: לא רק אוליגרכים, אנשים מבוססים.

מיכאל נודלמן: זה אומר שאנחנו לא עובדים אחד עם השני.

מיכאל נודלמן: בוועדת עלייה וקליטה יש חוק, אנחנו צריכים לדון על החוק.

מיכאל נודלמן: זה חוק לא כל כך פשוט, חוק שכל בן אדם שיש לו עסק בחו"ל, באוקראינה, ברוסיה, בארצות הברית, הוא מגיע לישראל, קונה בית ועשר שנים הוא לא משלם מיסים לא שם ולא פה.

דנה גורדון: זה תיקון לפקודת מס הכנסה.

קולט אביטל: מי יסכים לזה?

דנה גורדון: זו יוזמה ממשלתית.

מיכאל נודלמן: זו יוזמה ממשלתית.

מיכאל נודלמן: זה לא חוק פרטי.

קולט אביטל: אתה מדבר נניח שאדם פתח עסק פה.

מיכאל נודלמן: לא.

מיכאל נודלמן: לא.

מיכאל נודלמן: שום עסק.

מיכאל נודלמן: קנה בית והמשפחה פה, העסק שם.

מיכאל נודלמן: יש אמנות בין פה לשם.

יוסי ביילין: זה כפל מיסים.

יוסי ביילין: הוא אזרח ישראל, הוא אמור לשלם מיסים בישראל והוא אכן לא משלם מיסים באמריקה אבל כאן הוא לא משלם עשר שנים, זה עניין שלנו.

מיכאל נודלמן: למה אני מזכיר את זה?

מיכאל נודלמן: היו הרבה שאלות והרבה עניינים אבל היה לחץ להעביר את החוק מהר כי עומד שם תור של אנשים שרוצים לעלות לארץ ובתנאים כאלה.

מיכאל נודלמן: וזה לא הכול.

מיכאל נודלמן: בן אדם יושב פה או שם, הוא יכול לקנות עסק חדש שם ולא משלם מיסים.

יוסי ביילין: אם זה יביא יהודים אני בעד.

מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים מנתיב, מהסוכנות שיביאו לפה אנשים אבל אין להם יכולת.

מיכאל נודלמן: פה צריך שהכלכלה תעבוד כראוי.

מיכאל נודלמן: אם הכלכלה תעבוד כפי שצריך תהיה עוד תוספת.

מיכאל נודלמן: כי המצב הכלכלי ברוסיה ובאוקראינה טוב עכשיו וקשה לעבוד.

מיכאל נודלמן: מרכזי התרבות שם, אני לא בטוח שהם יכולים לייצר אותה פונקציה שהיתה בשנת 89 ו-90.

מיכאל נודלמן: אבל אנחנו צריכים להגיע דרך בתי הספר.

מיכאל נודלמן: ואיווט ליברמן שרוסים יכולים לממן בתי ספר יוקרתיים.

מיכאל נודלמן: אפשר להשפיע ולעשות עבודה טובה.

מיכאל נודלמן: זה אני אומר כי כל פעם אנחנו אומרים אותו דבר.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על החשיבות של התעמולה, על חינוך, חוץ מחינוך יש גם כלכלה והמצב הסוציו-כלכלי משופר במדינות האלה.

מיכאל נודלמן: צריכים לחשוב מחדש איזה פעולות לפתח כדי שהעבודה שלנו תהיה יותר אפקטיבית.

מיכאל נודלמן: ופה היו כמה רעיונות.

מיכאל נודלמן: אני לא יודע מה אתם חושבים על הרעיונות האלה.

מיכאל נודלמן: הצורה של עבודה שהיתה קודם ב-90 וב-91 לא תתפוס עכשיו.

מיכאל נודלמן: כי אלה אנשים אחרים, אנשים חופשיים, אנשים שחיים במדינה ליברלית.

מיכאל נודלמן: בכלים ישנים אי אפשר להשיג מאומה.

מיכאל נודלמן: מה שראיתי ב"נפש בנפש" ראיתי אנשים שעובדים בצורה חדשה.

מיכאל נודלמן: שם יש תור של 4000 משפחות.

מיכאל נודלמן: מעניינים אנשים, יש שאלות, מתכתבים.

אריק קפלן: שתי הערות.

אריק קפלן: אנחנו עובדים עם נתיב במיוחד עם ד"ר מלה תבורי בנושא אנטישמיות.

אריק קפלן: לדוגמה עכשיו היה לנו ביקור ממולדובה שנתיב הביאו ובפעילות משותפת נכשיר מורים לא יהודים שילמדו אוכלוסייה מקומית במולדובה על נושא היהדות, מניעת אנטישמיות וכדומה.

יוסי ביילין: למה?

יוסי ביילין: כי יש מחסור במורים יהודים או כי זה חלק חינוכי?

אריק קפלן: חלק חינוכי.

אריק קפלן: מורים מקומיים מולדובים ישתלמו ב"יד ושם" כדי לחזור ללמד מקומיים במולדובה.

אריק קפלן: וזו פעילות משותפת שלנו עם נתיב.

אריק קפלן: דבר נוסף לגבי "תגלית" שהוזכרה קודם, כולם מסכימים שזה אולי פרויקט הדגל של מדינת ישראל היום להביא צעירים לארץ ולהכיר את מדינת ישראל.

אריק קפלן: עד סוף המחזור של 2008 יהיו משהו כמו 20 אלף בוגרי "תגלית" ממדינות חבר העמים לשעבר.

אריק קפלן: בניגוד לכול מדינות העולם שיש השתתפות מקומית של הקהילות היהודיות בחבר העמים אין כמעט השתתפות מקומית.

יוסי ביילין: ההשתתפות היא מינימלית של הפדרציות.

יוסי ביילין: זו בושה וחרפה.

אריק קפלן: אבל עדיין לחבר העמים יש החלטה שמהקהילות היהודיות כמעט לא נלקחת שום השתתפות ולמרות זאת עד סוף השנה יהיו 20 אלף בוגרי "תגלית".

יוסי ביילין: מה שאנחנו מגייסים בעולם בשביל "תגלית" זו בושה וחרפה.

יוסי ביילין: זה בסוף המיליונרים ואנחנו כמדינה.

יוסי ביילין: אבל תראו את תגלית למשל.

יוסי ביילין: כמה אני ניסיתי לשכנע כשבניתי את התגלית הזאת ואמרו לי למה אתה נותן בחינם לאנשים שיש להם כסף לבוא לארץ.

יוסי ביילין: אמרתי, בלי זה לא יבואו יהודים.

יוסי ביילין: עכשיו למה כולם באים?

יוסי ביילין: למה כל כך הצלחתי?

יוסי ביילין: כי לא משלמים כסף.

יוסי ביילין: המוטיבציה הכלכלית כמו שאמרת מיכאל זה דבר הכי נכון.

יוסי ביילין: המוטיבציה הכלכלית להגיע היתה הדבר הדומיננטי מ-89 אלא שהסף שבאמצעותו ניתן היה להביא אנשים לכאן בגלל מוטיבציה כלכלית היה הרבה יותר נמוך.

יוסי ביילין: היום אותם אנשים שנשארו שם קשה להביא אותם.

יוסי ביילין: אתה צריך סף יותר גבוה.

יוסי ביילין: זה הכול.

יוסי ביילין: השאלה אם אתה מוכן כמדינה, אם יש לך את האמצעים כמדינה להציע להם עשר שנים מורטוריום על מיסים.

יוסי ביילין: אם אתה יכול להציע להם דבר כזה אז תציע להם.

יוסי ביילין: אנחנו יודעים שיותר מ-80% של האנשים שעלו ארצה עלו מסיבות כלכליות.

יוסי ביילין: ציונות באה אחר כך או שבאה כדבר משני.

חנן אחיטוב: זה בכול העליות דרך אגב.

קולט אביטל: רציתי לדעת מה עושים בנושא הגיורים.

קולט אביטל: בזמנו היתה מחשבה להתחיל את תהליך הגיור בברית המועצות או במדינות חבר העמים כי זו בעיה קריטית.

קולט אביטל: ואנחנו יודעים גם מה הפרופיל ומה האחוזים של האנשים שרוצים להגיע.

ישעיה יחיאלי: אנחנו שמענו מראש נתיב את המשפט של ירידה דרסטית בעלייה.

ישעיה יחיאלי: כדאי לאזן את התמונה באיזשהו מבט אופטימי שלפחות בתוכנית נעל"ה אנחנו לא רואים ירידה דרסטית.

ישעיה יחיאלי: אנחנו מצליחים לשמור על המספרים.

יוסי ביילין: שזה כמה היום לשנה נעל"ה?

ישעיה יחיאלי: מחבר המדינות כ-300 ועוד כ-150 משאר העולם.

קולט אביטל: והם נשארים רובם.

ישעיה יחיאלי: בוודאי.

נעמי בן עמי: ומביאים אחר כך את המשפחות שלהם.

ישעיה יחיאלי: הוזכרה כאן ההצלחה הגדולה של "תגלית" ואין עיני צרה בזה.

ישעיה יחיאלי: אבל עדיין צריך לשים את הדברים בפרופורציה הנכונה.

ישעיה יחיאלי: אנחנו מדברים על ילדים שבאים לארץ לשלוש שנים לעומת סטודנטים ומעלה שבאים לפה לעשרה ימים.

ישעיה יחיאלי: זאת אומרת מבחינת החשיפה וכתוצאה מזה התוצאה מבחינת המדינה, על מה כדאי להשקיע, אני חושב שלפחות צריך לשים את נעל"ה באותה שורה.

ישעיה יחיאלי: וכל פעם כשמדברים על ההצלחות הגדולות של "תגלית" לא לשכוח שיש למדינה תוכנית שלה שהביאה עד היום לארץ 11 אלף תלמידים ותלמידות שרובם ככולם חיים פה.

ישעיה יחיאלי: אני מציע לוועדת העלייה לקיים דיון נפרד בנושא החינוך היהודי בשטחי ברית המועצות לשעבר.

ישעיה יחיאלי: יש כאן אבסורד לא נורמלי שאחרי השקעה של 20 שנה עדיין מדברים פה על זה שהרוב לא מחוברים והרוב לא יודעים והרוב מתבוללים ובעצם החינוך היהודי הופקר בידי הארגונים החרדים שהשתלטו על הכלים שהמדינה הקימה וגרמו לכך שבסופו של דבר אנחנו לא רואים את התוצאה המקווה מהשקעה של שנות דור כמעט.

ישעיה יחיאלי: אנחנו מדברים תיכף על 20 שנה.

ישעיה יחיאלי: הבעיה היום של תוכנית כמו נעל"ה היא שהיכולת שלה להפיץ את עצמה בשטחי ברית המועצות לשעבר הולכת ונחלשת בגלל ההחלשות התקציבית של הסוכנות היהודית שהיא בעצם קבלן הביצוע.

ישעיה יחיאלי: כל הפעולה הזאת הולכת ומתכווצת והביקושים לנעל"ה לא יורדים.

ישעיה יחיאלי: פשוט צריך להגיע אל הקהל הזה ואני מאוד מקווה שמה שדובר פה על שיתוף פעולה, נתיב והסוכנות יתן את פירותיו גם על הזווית הספציפית הזאת בכך ששתי המערכות תהיינה מגויסות על מנת להפיץ את דבר נעל"ה בכל האוכלוסיות שאתם באים לשם מפני שאנחנו רואים שזה עובד.

ישעיה יחיאלי: ואפשר היה להגדיל, אני לא אומר להכפיל, אבל אפשר היה להגדיל את המספרים בצורה משמעותית לו היו משאבים רציניים להפצת המידע בחו"ל.

ישעיה יחיאלי: ולצערי המערכת החינוכית שהוזכרה כאן ודיברתי עליה לפני דקה, היא לא רק שאיננה מעודדת לנעל"ה אלא היא עובדת נגד נעל"ה.

ישעיה יחיאלי: תודה רבה.

נעמי בן עמי: רק כמה הערות.

נעמי בן עמי: לגבי המערכת החינוכית.

נעמי בן עמי: זה מתקשר למה ששאלת איך אנחנו יכולים להתחרות בכלל עם אותה מערכת של חב"ד או אבנר או כל דבר אחר.

נעמי בן עמי: זה באמת בעייתי מה עוד שאותה תוכנית חפציבה שמדובר עליה ועכשיו אני רוצה להגיד את זה לא כראש נתיב אלא בהיותי עובדת בשטח מטעם משרד החוץ עד לפני שנה וחצי, התוכנית הזאת לא ראויה במצבה הנוכחי לייצג את מדינת ישראל.

נעמי בן עמי: אני חושבת שקולט את ראית את זה בביקור שלך.

קולט אביטל: אנחנו ראינו את זה כשהיינו יחד.

נעמי בן עמי: זה נכון לעכשיו וזה מתחבר למה שחבר הכנסת ליברמן אמר קודם לגבי חינוך אליטסטי.

נעמי בן עמי: לא מדובר שהוא על חינוך לילדי האולגרכים אלא על מדובר על חינוך יצוגי טוב של מדינת ישראל.

נעמי בן עמי: משהו שאנחנו באמת יכולים להתגאות בו, ולא אותו מצב של בתי הספר של חפציבה שכרגע אנשים גם ממעמד ביניים לא רוצים לשלוח לשם את הילדים שלהם.

קולט אביטל: זאת אומרת שבעצם כרגע אנחנו משקיעים מעט אבל המעט הזה הוא בזבוז בעצם.

נעמי בן עמי: לגבי גיור.

נעמי בן עמי: אני מסכימה במיליון אחוז שצריך להשקיע בנושא הזה כמה שיותר שם.

נעמי בן עמי: בהחלט שם.

נעמי בן עמי: משום שבן אדם לפני עלייה הוא נמצא במצב של הכנה נפשית, של רצון ללמוד, להכיר ואז זה בדיוק המקום לתפוס אותו ולהכין אותו לתהליך הזה.

נעמי בן עמי: זה יעזור לו לאורך כל הדרך.

נעמי בן עמי: זה גם יעזור לנו בסופו של דבר.

נעמי בן עמי: הסוכנות היהודית עשתה פיילוט במוסקבה, אנחנו עשינו פיילוט בקייב.

נעמי בן עמי: לפיילוט שלנו היה מאה אחוז הצלחה.

נעמי בן עמי: לפיילוט של הסוכנות גם הצלחה גדולה.

נעמי בן עמי: אנחנו מוכנים להמשיך בזה ואנחנו רוצים.

יוסי ביילין: אנשים עברו את כל התהליך של הגיור?

נעמי בן עמי: עברו את כל התהליך.

קולט אביטל: ואז מישהו גם גייר אותם?

נעמי בן עמי: גיירו אותם בארץ.

נעמי בן עמי: זאת אומרת אנחנו את הפיילוט שלנו עשינו כטרום עלייה.

נעמי בן עמי: זה לא היה הכנה לגיור, זה היה הכנה לעלייה.

נעמי בן עמי: הגיור בסופו של דבר מתבצע פה כהכנה לעלייה.

נעמי בן עמי: זה לא גיור שמתבצע על ידי הרבנים המקומיים שם להישארות.

יוסי ביילין: הבעיה היא שאת רוצה לראות אותם כיהודים.

יוסי ביילין: ולכן אם הם באים אז הם לא באים כיהודים אלא באים כבני משפחה.

נעמי בן עמי: לא.

נעמי בן עמי: לא.

נעמי בן עמי: זה תהליך.

נעמי בן עמי: אני לא רוצה לא לדייק.

קולט אביטל: אז יכול להיות שאני לא הסברתי את עצמי ויכול להיות שאני לא הבנתי אותך.

קולט אביטל: אבל בזמנו דובר על זה שתהליכי ההכנה לגיור והתחלת הלימודים תיעשה שם במקום.

קולט אביטל: זה קורה או לא?

נעמי בן עמי: זה הפיילוט שאני מדברת עליו.

שאול פרבר: כאן יש בלבול מה זה גיור.

שאול פרבר: האם מדובר על הליך הלימודים או גם הטבילה במקווה.

שאול פרבר: הליך הלימודים נעשה שם בתיאום עם הגורמים כאן ואז הביאו את אותם אנשים לכאן וטבלו אותם כאן.

יוסי ביילין: רק שהם מגיעים ארצה הם לא יהודים.

שאול פרבר: הם יהודים.

שאול פרבר: כי הם לא עלו כדי לעשות את הטבילה.

שאול פרבר: הם הגיעו לכאן רק לעשות את הטבילה ואז חזרו לשם ועכשיו הם בהליכי עלייה.

יוסי ביילין: למה צריך לבוא ארצה כדי להיטבל?

יוסי ביילין: זה לא דבר דתי.

שאול פרבר: אני גוף פרטי, אני יכול לענות תשובה.

שאול פרבר: זה קשה מאוד למדינת ישראל להיכנס לסכסוכים פנימיים בתוך הקהילות.

שאול פרבר: אז עדיף במידה מסוימת בלי להיכנס למלחמות הרבנים שם לעשות את הטבילה כאן.

חנן אחיטוב: יש גם אופן אחר של גיור.

חנן אחיטוב: מי שמתגייר שם עד הסוף ואז הוא ניגש אלינו ואז מכירים בגיור שלו ואז מעבירים את כל הניירת שלו עם הבקשה לעלייה למשרד הפנים ומשם מתקבל האישור.

חנן אחיטוב: זה לוקח לפעמים קצת זמן.

יוסי ביילין: זו דרך המלך.

חנן אחיטוב: ואז האיש מגיע לארץ כיהודי.

חנן אחיטוב: זה נובע מרצונם החופשי של האנשים שרוצים להתגייר עד הסוף שם בתוך הקהילות על ידי הרבנים המקומיים.

חנן אחיטוב: אנחנו מדברים על בודדים כי לא כל אחד מתקבל לתהליך של גיור שם אצל הרבנים המקומיים.

חנן אחיטוב: אבל יש גם אופן נוסף מה שנעמי עכשיו אמרה שהיה פיילוט של נתיב והיה פיילוט של הסוכנות ואז הם באו בדרך אחרת.

חנן אחיטוב: אז זה התבצע בדרך אחרת.

חנן אחיטוב: יש כל מיני דרכים.

קולט אביטל: יש שאלה אחרת וזאת אולי תשובה לך.

קולט אביטל: אני מבינה שגם גיורים אורתודוכסים ולפעמים הרבנות בארץ מסרבת להכיר בהם כי היא לא מכירה ברבנים האורתודוכסים שגיירו אותם בחוץ.

קולט אביטל: אז השאלה אם הדבר הזה קורה עם רבנים של ברית המועצות לשעבר?

חנן אחיטוב: לא.

חנן אחיטוב: לא נתקלתי במקרה אחד אפילו שלא הכירו.

חנן אחיטוב: בכל אופן אנשים שהגיעו אלינו שמשרד הפנים בסופו של דבר לא אישר את עלייתם.

חנן אחיטוב: אני לא נתקלתי.

חנן אחיטוב: יושבים משרד הפנים יחד עם נציגי הרבנים בוועדה משותפת, דרך אגב זה כולל את כל הגיורים, לא רק גיור אורתודוכסי.

חנן אחיטוב: זה כולל גיור אורתודוכסי, רפורמי וקונסרבטיבי.

חנן אחיטוב: האישורים מתקבלים לגבי כל אחד ואחד בסופו של דבר.

מיכאל נודלמן: אפשר לסיים חברים?

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד שמה שאנחנו ראינו פוטנציאל בברית המועצות לשעבר, 800 אלף, זה פוטנציאל גדול.

מיכאל נודלמן: יש שני ארגונים חזקים שיכולים לעבוד שם.

מיכאל נודלמן: זה נתיב.

מיכאל נודלמן: נתיב זה ארגון ממשלתי, והסוכנות.

מיכאל נודלמן: אנחנו חושבים שאנחנו יכולים לדרוש כל מיני דברים אבל מה שחשוב זה עלייה דרך נתיב כי זה ארגון ממשלתי.

מיכאל נודלמן: יש איזו התקדמות אבל לא התקדמות ניכרת.

מיכאל נודלמן: אתם צריכים לחשוב על כלים חדשים, על בתי ספר ישראלים אליטיסטים.

נעמי בן עמי: זה לא המנדט שלנו.

מיכאל נודלמן: בסדר תציעו לנו רעיונות.

מיכאל נודלמן: אנחנו יכולים לעזור לכם.

מיכאל נודלמן: אנחנו רק צריכים להבין לקראת מה אתם הולכים ואיזה עזרה אתם צריכים.

מיכאל נודלמן: לא ראיתי בסקירה שלכם שאתם צריכים את העזרה שלנו.

קולט אביטל: אם אתה מדבר ובצדק, ואם כולנו מגיעים למסקנה שלטווח ארוך הדבר הנכון הוא בתי ספר ואני יכולה להכפיל לך ולהגיד אתה רוצה להחזיר יורדים?

קולט אביטל: אותו הסיפור.

קולט אביטל: בתי ספר ישראלים.

קולט אביטל: היה לנו בית ספר אחד מוצלח בפריז, גם אותו סגרנו.

קולט אביטל: אז זה עניין של מדיניות משרד החינוך.

קולט אביטל: הממשלה צריכה להחליט שהיא משקיעה בחינוך יהודי בחו"ל.

מיכאל נודלמן: זה אומר שצריכה להיות איזו תוכנית, לא רק תוכנית של נתיב.

קולט אביטל: יש לך 800 אלף יורדים בחו"ל שהם גם כן פוטנציאל אדיר.

מיכאל נודלמן: רק נתיב לא יכול להניע אנשים כאלה להגיע לישראל.

מיכאל נודלמן: נתיב הוא ארגון שעבד שם ברוסיה, יש לו ניסיון, הוא יכול להיות יזם של התוכנית הזו.

מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים שכאשר אתם מרגישים שאתם יכולים לדווח לנו על רעיונות חדשים, על מה חסר לכם, מה אתם רוצים מהממשלה, אנחנו תמיד פתוחים בפניכם.

מיכאל נודלמן: כי זו משימה חשובה מאוד וזה התפקיד של הוועדה שלנו, עלייה, קליטה ותפוצות.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.