הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 119, 2008-07-28 09:30

סופה לנדבר: רבותיי בוקר טוב, אנחנו נתחיל את הישיבה.

סופה לנדבר: סיכמנו לפני מספר שבועות שלפני הפגרה נעשה ישיבת מעקב.

סופה לנדבר: סוכם שבעצם הסיפרייה תהיה סגורה עד ה-15 לספטמבר וכי תהיה הסכמה לארוז את הספרים רק בשעה שנדע בדיוק מה איך ומתי עתיד לקרות.

סופה לנדבר: עיריית ירושלים הודיעה כי אין לה שום בעיה עם שיפוצים ומקום, ואם יועבר לעיריית ירושלים מקום בשוקניון שגודלו כ-400 מטרים, לא תהיה שום בעיה עם שיפוצים היות ויש כסף ותקציבים, ובגדול לא יהיו שום תקלות עם המעבר הזה.

סופה לנדבר: זה מה שסוכם בישיבה הקודמת.

סופה לנדבר: קיבלנו העתק מהמכתב של מנהלת מחלקת סיפריות בעיריית ירושלים ושם כתובה המלצה לתת לכל לקוח של הסיפרייה כ-20 ספרים שלדעתי זה מוגזם, אבל רוקסנה אמרה שזה בעצם דבר מקצועי שאנחנו לא צריכים להתערב בו, על אף שלדעתי אם יינתנו לכל קורא בסיפרייה 20 ספרים אחר כך יהיה קשה מאוד לאסוף את הספרים, זו לפחות דעתי האישית.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, לא הייתה הסכמה מאיתנו לסגור את הספרייה עד לחודש דצמבר.

סופה לנדבר: רוקסנה, ספרי לנו מה קורה עכשיו עם העניין.

רוקסנה פטלרסקי: אנו כעת בתהליך הכנה.

סופה לנדבר: תהליך ההכנה, מה הוא אומר?

רוקסנה פטלרסקי: זה אומר שבראשון לאוגוסט אנו צריכים להעביר את הסיפרייה, כי תקופת הזמן אשר ניתן לנו פגה, ואנחנו כבר צריכים לפנות את המקום.

רוקסנה פטלרסקי: לגבי הקוראים, אנו שמנו מודעה שתיידע אותם בדבר, והבנתי שגם מודיעים באופן אישי לכל קורא כיוון שהתרעה היא די קצרה, אז שיבואו וייקחו את הספרים.

רוקסנה פטלרסקי: בנוסף נתנו אפשרות להחליף את הספרים בספריות אחרות, עירוניות.

רוקסנה פטלרסקי: את קיבלת וקראת את המכתב.

רוקסנה פטלרסקי: זה פחות או יותר המצב.

סופה לנדבר: זה כנראה לא סוד, הרי כל קורא קיבל את ההזמנה או הממלצה.

רוקסנה פטלרסקי: פשוט שאלתי כי המכתב לא בדיוק נועד לקוראים, אבל אין בעיה.

30700: כל מכתב שאת מוציאה הוא public knowledge.

30700: זה רק שתדעי, שכל מכתב שאת מוציאה חייב להיות שקוף לציבור.

רוקסנה פטלרסקי: לגטימי לשאול.

30700: זה אפילו לא מכובד לשאול, אבל כן.

30700: לגיטימי.

רוקסנה פטלרסקי: למה אתם חושבים שזה מעניין בכלל את הקוראים או העובדים.

רוקסנה פטלרסקי: אם זה לקוראים זו קונוטציה אחרת אפשר לשמוע מה התגובה.

רוקסנה פטלרסקי: קוראים שפנו אליי בשאלות, יש להם את האפשרות לקבל יותר מידע בדבר הסגירה.

רוקסנה פטלרסקי: כמו שאמרתי, הוזמנה כבר חברת ההובלה , ממשיכים את העבודה ביסודיות, גם עובדי הספרייה נרתמו למשימה מבחינת דברים טכניים, למשל הם צריכים לכתוב על גבי ארגז וארגז איזה ספרים נמצאים בפנים על מנת להחזיר אותם אחר כך למקום.

רוקסנה פטלרסקי: זהו.

רוקסנה פטלרסקי: זה מה שיש לי לומר.

יולי יואל אדלשטיין: מה הסטטוס של המקום החדש בשוקניון?

יולי יואל אדלשטיין: באיזה מצב זה נמצא, האם הוא יהיה מוכן לקלוט את הספרייה?

רוקסנה פטלרסקי: הוא יהיה מוכן לקלוט את הספרים בראשון לספטמבר.

יולי יואל אדלשטיין: אז את בעצם אומרת שהמקום יהיה כבר מוכן אחרי השיפוצים באחד בספטמבר?

רוקסנה פטלרסקי: רוב הדברים יהיו מוכנים, נכון שנצטרך להקים את הספרייה מחדש, להחזיר את הספרים וכו', הדבר ייקח כחודש ימים.

רוקסנה פטלרסקי: אם זה ייקח פחות זמן יהיה מצויין, וכמובן שנשתדל שזה ייקח כמה שפחות.

רוקסנה פטלרסקי: מובן שהספרייה תיפתח רק במצב שהיא תהיה מוכנה לקבל את הקוראים.

דפנה סידס כהן: כלומר בראשון בספטמבר אתם מוכנים לקלוט את הספרים אבל זה לא מבטיח את זה שפותחים את הספרייה.

סופה לנדבר: לא לא, בראשון בספטמבר הם מפנים את המקום הראשון.

רוקסנה פטלרסקי: קודם כל צריכים לארוז את הספרים.

רוקסנה פטלרסקי: בראשון לאוגוסט אנחנו מתחילים את התהליך.

רוקסנה פטלרסקי: חודש ימים זה ייקח, ונעביר את כל הספרים.

רוקסנה פטלרסקי: אמנם אני מניחה שזה לא ייקח בדיוק חודש ימים, אני מניחה שזה ייקח משהו כמו שלושה שבועות.

רוקסנה פטלרסקי: אם מישהו לא יודע, הספרייה היום נמצאת בבניין של שלוש קומות.

רומן גורביץ: אני רוצה לעדכן כי במקום החדש יש מחסן, והשיפוצים עדיין לא התחילו.

רומן גורביץ: המחסן אפילו לא פנוי עדיין.

סופה לנדבר: הם אפילו עדיין לא עברו את האישורים של העירייה.

רומן גורביץ: שום כלום לא עשו.

סופה לנדבר: מועצת העיר לא אישרה מה שהייתה צריכה לאשר בחודש הזה.

סופה לנדבר: האישורים יהיו רק בחודש אוגוסט למיטב הבנתי.

30700: את יודעת האם יהיה אישור לסיפרייה ליום חמישי הבא?

רוקסנה פטלרסקי: אני לא מטפלת בזה, מי שמטפל בזה זה קובי ואני יודעת שזה כן יטופל.

רוקסנה פטלרסקי: אני יודעת שהכל מוכן להעברה.

30700: המקום מוכן בראשון לספטמבר ואתם רציתם שהספרייה תיפתח בראשון לדצמבר.

30700: למה שלושה החודשים האלה?

רוקסנה פטלרסקי: נכון, השלושה חודשים דרושים כי צריך להקים אותה מחדש.

רוקסנה פטלרסקי: אם אנשי מקצוע, חברה של סבלים שמתעסקת בזה נותנת חודש ימים לארוז הכל, אני מניחה שלהעביר את זה ייקח לפחות חודש ימים.

30700: תראי, אפשר לקחת את הכל, לארוז, לשים בצד ולא לעשות עם זה כלום.

30700: אבל אפשר גם אחרת , אפשר לקחת ולהעביר את הספרייה בחלקים מפה לשם ומבחינת הציבור יש את הספרייה פתוחה.

רוקסנה פטלרסקי: קודם יש לקבל את האישור של המועצה.

30700: עזבי רגע את המועצה, אני צריך להבין למה לא לקחת מחלקה מחלקה, להשאיר את הספרייה פתוחה לציבור, ולהעביר אותה בחלקים.

30700: אני העברתי משרדים באופן אישי בעבר ואני יודע שזה אפשרי.

30700: למה לסגור את הספרייה לארבעה חודשים?

30700: אפשר להשאיר אותה סגורה שבוע.

רוקסנה פטלרסקי: גם אני העברתי ספריות באופן אישי.

רוקסנה פטלרסקי: אם נוכל לעשות את זה יותר מהר אני אשמח.

רוקסנה פטלרסקי: אני לא יכולה להסביר הכל, יש דברים שהם מעניינו של קובי, הוא יגיע וייתן לכם תמונה יותר כללית.

רוקסנה פטלרסקי: אני כמובן עוקבת אחרי המהלכים ומה שאני יודעת זה שהכל מוכן, וברגע שיהיה לנו אישור מועצה אנחנו סוגרים את החוזים.

רוקסנה פטלרסקי: אסור לנו לעשות את זה לפני.

רוקסנה פטלרסקי: אז זה מה שאני יודעת לומר, ותיכף קובי יגיע ותהיה לכם תמונה כללית יותר.

30700: אני לא מצליח להבין דבר אחד.

30700: למה הספרייה צריכה להיות סגורה.

30700: שוב, אפשר שהיא תהיה פתוחה, יודעים מה מעבירים, בשלבים.

30700: אפשר שהספרייה תהיה פתוחה.

רוקסנה פטלרסקי: זה לא כל כך פשוט.

רוקסנה פטלרסקי: הרי אנחנו סוגרים את המחשבים.

30700: למה אתם סוגרים את המחשבים?

רוקסנה פטלרסקי: אנחנו צריכים לארוז אותם.

30700: עם כל הכבוד, לא צריך לארוז מחשבים.

רוקסנה פטלרסקי: אבל אני עושה את זה בקומפלקס.

רוקסנה פטלרסקי: אני לא אתחיל לסדר את הספרייה ככה.

סופה לנדבר: אני מבקשת רגע תשומת לב, קובי הודיע כי הוא לא מרגיש טוב ולכן הוא יגיע תוך חצי שעה.

סופה לנדבר: יש שתי אפשרויות.

סופה לנדבר: נמשיך את הדיון וקובי יצטרף, או שנעשה הפסקה לחצי שעה וכאשר הוא יופיע, נמשיך את הישיבה.

סופה לנדבר: זאת על מנת שלא נמשיך לדבר דברי סרק.

מרק נשפיץ: אני רוצה לומר, אנחנו נותנים כסף ותמיכה לספרייה.

מרק נשפיץ: אני יודע שצריך לבוא קובי, ולמשרד הקליטה יש הרבה שאלות לקובי, ואנו נותנים את התקציב ואנו רוצים לדעת פרטים.

מרק נשפיץ: שתהיה תמונה ברורה.

מרק נשפיץ: לענות על שאלות טכניות, לפי מה שהבנתי זה לא מתפקידה של רוקסנה.

מרק נשפיץ: אני יודע שלא התקיימה עדיין ועדת כספים בעירייה, אני הייתי במקום שממליצים שתהיה בו הספרייה, שאומרים ששם יהיה שיפוץ, אני רוצה להעיד שראיתי ששם צריך לבנות תקרה, רצפה, וקירות.

מרק נשפיץ: אנחנו מדברים על מחסן.

מרק נשפיץ: מחסן של שופרסל.

מרק נשפיץ: עם כל הצינורות וכל מיני הדברים שתמצאו מחסן כזה.

מרק נשפיץ: הייתי שם.

מרק נשפיץ: לא יודע מאיזו סיבה העירייה הסכימה למקום הזה.

מרק נשפיץ: היה מתאים המקום בו ממוקם כיום בנק דיסקונט.

מרק נשפיץ: שם יכולים לעשות שיפוץ קוסמטי, והכל יהיה מוכן.

מרק נשפיץ: במחסן זה שיפוץ גלובלי.

מרק נשפיץ: אני אומר, ואני לא מאמין למה שאומר בעל הבית, שהוא יכול לעשות שם שיפוץ בסיסי.

מרק נשפיץ: חוץ מזה זה יעלה הרבה מאוד כסף להחזיק ספרייה במקום ההוא, ואני לא יודע איך אפשר בכלל להכניס למקום ההוא ספרייה, אין שם חלונות בכלל, ודמיינו כמה עולה שם מזגן גם בחורף וגם בקיץ.

מרק נשפיץ: אני חושב שעל כל השאלות צריך לבוא קובי ולענות.

מרק נשפיץ: זה בכלל לא מתחומה של רוקסנה.

סופה לנדבר: רבותיי שמעו, אנחנו כועדת פניות ציבור, יש דברים שמקובלים עבורנו.

סופה לנדבר: יש דברים למשל כמו שבישיבה הקודמת העירייה הודיעה לנו שב-15 בספטמבר הספרייה תיפתח , ואנחנו לא ראינו עד היום קיומה של אמרה זו, אז יכול מאוד להיות שהיום אנו נגיד לקלרה לא לסגור את הספרייה, ושלא תיתן לארוז את הדברים, וגם זה לא יתקיים.

סופה לנדבר: עריית ירושלים תבוא ותורה להעביר את הדברים ישירות.

סופה לנדבר: אבל אם הם חושבים שזה יעבור להם בקלות, אני מודיעה שזה לא יעבור בקלות.

סופה לנדבר: אז אנחנו טובים, אנחנו עדינים, אבל אנחנו לא אדישים.

סופה לנדבר: אני רוצה למצוא מילים מתאימות למה שקורה, אני מתאפקת שלא לומר דברים מפוצצים, אבל אני חושבת שלא לתת לארוז את הדברים בכל מחיר, ושעיריית ירושלים תשבור את הראש.

סופה לנדבר: שישברו את הראש.

סופה לנדבר: זאת ספרייה, היא צריכה לעבוד, היא לא צריכה להיות בקרטונים, לא צריכים להביא לשם את ההובלה.

סופה לנדבר: עד שלא הכינו את המקום החלופי הראוי, שישברו את הראש.

רוקסנה פטלרסקי: אני בכל זאת חושבת שצריך לארוז את הספרים ולבצע העברה.

סופה לנדבר: בסדר, את חושבת ואני חושבת, ואני הפסקתי לעשות את הטעות של להאמין לעיריית ירושלים.

סופה לנדבר: אנחנו דיברנו כאן איתך, ואמרת דברים מקצועיים וסיכמנו איתך את שסיכמנו, ואמרתי שאני אחשוב.

סופה לנדבר: אני דיברתי אחר כך עם קובי, ואני ממתינה שקובי יגיע ויאמר בפורום זה את מה שהוא אמר לי בשיחה אז.

סופה לנדבר: אני לא רואה כאן בעיה להעביר ספרייה לאחר שיסתיים השיפוץ.

סופה לנדבר: אבל לא נסגור הספרייה טרם הושלם השיפוץ והוכן מקום ראוי, משום שאחרת אנחנו נסגור את הספרייה ואני לא יודעת אם ומתי נפתח ספרייה חדשה.

רוקסנה פטלרסקי: אני, אם זה מעניין אותכם, את דעתי אני אביע בכל זאת.

רוקסנה פטלרסקי: אני אומרת שהספרייה הינה ספרייה עירונית.

רוקסנה פטלרסקי: קלרה היא מנהלת ספרייה ואני מנהלת מחלקת הספריות.

רוקסנה פטלרסקי: אז אם אתם רוצים לבצע פניות מהסוג הזה, אני מעדיפה שתפנו אליי כיוון שזה קצת מנוגד לנהלים לפחות של עיריית ירושלים.

רוקסנה פטלרסקי: שנית, כמו שאמרתי לך בשיחה שלנו, שבאמת הייתה מאוד מקצועית ואני מודה לך שפנית אליי בנושא, אין אפשרות בכל מצב שספרייה יוצאת לשיפוצים, לא לסגור אותה.

סופה לנדבר: אז אפשר לסגור אותה למשך שבוע ימים, להעביר את הספרייה ממקום למקום כאשר המקום החלופי מוכן וזה יהיה דבר אחד.

סופה לנדבר: דבר אחר לגמריי זה כאשר המקום רק בגדר הבטחות, מי יודע מתי הוא יהיה מוכן.

רוקסנה פטלרסקי: אבל בעלי המקום מציבים ייעדים שאנחנו לא נוכל לעמוד בהם.

רוקסנה פטלרסקי: את מדברת על שבוע ימים, אני אומרת שבחיים זה לא יכול לקרות.

רוקסנה פטלרסקי: אם חודש ימים צריך רק לארוז את הספרייה, אז לפחות חודש צריך לסגור אותה.

סופה לנדבר: חודש ימים זה לא ארבעה חודשים.

סופה לנדבר: אני אומרת שוב, מקום מוכן אחרי שיפוצים זה דבר אחד.

סופה לנדבר: אבל כאשר מקום צריך לאשר ולשפץ ולהכניס אליו את כל הספרים זהו סיפור אחר לגמריי.

רוקסנה פטלרסקי: כמו שאמרתי לך בשיחה, אני מכירה ספריות ואני מכירה את הספרייה הספציפית הזאת.

רוקסנה פטלרסקי: אני יודעת בדיוק כמה זמן זה ייקח להעביר את הספרייה.

30700: לא לא, משהו פה לא הגיוני.

30700: לעיריית ירושלים יש גישה.

30700: היא עושה מה שנוח לה ולא מה שנוח לציבור.

30700: אתן לך דוגמא.

30700: על הרכבת עובדים על כל הציר במקביל במקום על קטעים.

30700: כך גם רוצים לעשות עם הספרייה, קודם כל לארוז אותה, לפני השיפוצים אפילו.

30700: זה לא עובד ככה.

30700: אפשר להעביר אותה בחלקים, ושלציבור זה יהיה פתוח המקום רוב הזמן.

30700: ואם הייתה פה גישה של לקוח, כלומר של הציבור, אפשר היה לחשוב על העברת הספרייה במודולים, מודול אחרי מודול.

30700: אמנם זה אולי קצת יותר מסובך למעבירים, אבל זה הרבה הרבה יותר נכון לתושבים.

30700: וכל הנושא הזה בכלל מחייב גישה עירונית אחרת.

30700: לא מה שנוח רק לעירייה, אלא גם מה שנוח לתושבים.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו לפני הויכוח הזה, אני חושב שהבעיה העיקרית שאני שומע זו הערכה אופטימית מאוד שבראשון לספטמבר המקום יהיה מוכן לקלוט.

יולי יואל אדלשטיין: יחד עם זאת , אני שומע את מר נשפיץ אומר משהו אחר לגמריי.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מאמין למר נשפיץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לגלות כאן סוד, בזמנו כשהייתי אחראי על משרד הקליטה הייתי שולח את אותו מר נשפיץ להעריך לי כל מיני נכסים ובדרך כלל התחזית שלו הייתה מדויקת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר, זאת הבעיה, המצב נורא, וכולנו הודענו שלפחות פעם בחיינו חווינו ניסיון במעבר בין דירות.

יולי יואל אדלשטיין: ולהאמין לשיפוצניק שאומר שתוך שבועיים השיפוץ יהיה מוכן, זה לא תמיד חכם.

יולי יואל אדלשטיין: לפעמים השבועיים הופכים לחודשיים ואפילו לשנתיים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר, ומה שאמרה יו"ר הועדה סופה לנדבר זה נכון.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כל צריכים להיות בטוחים שבשלב מסוים השיפוצים נגמרים.

יולי יואל אדלשטיין: הלאה אני סומך עלייך מבחינה מקצועית במאה אחוז שאת יודעת איך להעביר סיפרייה, אבל לא תוכלי לעשות שום דבר אם פתאום יסתבר שהקירות עדיין ללא טיח והרצפה עדיין מורמת.

לידיה בלוצקי: כפי שאני רואה את התמונה לפי הניסיון שלי, המדיניות של עיריית ירושלים זה לפנות את המקום וזהו.

לידיה בלוצקי: בכל מחיר.

לידיה בלוצקי: והמחיר זה להעביר את הספרים למקום שאינו מיועד לספרייה, כי מחסן של סופר ללא חלונות אינו תואם כלל למבנה שניתן למקם בו ספרייה, ולכל אחד שמבין משהו במציאות ברור שזה מקום המיועד למחסן לכל היותר, ובו תמות הספרייה לנצח.

לידיה בלוצקי: הספרים יהיו שם שנה, שנתיים, ארבעה חודשים.

רוקסנה פטלרסקי: למה את חושבת שעיריית ירושלים החזיקה ספרייה 10 שנים ועכשיו פתאום היא לא רוצה להחזיק אותה יותר?

לידיה בלוצקי: אני לא חושבת שום דבר, לא צריך לדעת לחשוב אפילו, אני פשוט רואה את התמונה כפי שהיא.

לידיה בלוצקי: אם אנחנו מעבירים ספרים למקום שאין שם חלונות, אין שם ריצוף, תקרה, קירות, ומה שיש זה רק ריח של סופר, של בשר ודגים, וחולדות ועכברים ששורצים במקום, זה לא מקום שמיועד לסיפרייה ציבורית.

לידיה בלוצקי: זה מקום שמיועד לאחסון.

לידיה בלוצקי: אחסון של בשר ודגים ולא ספרים.

אירנה דרשבסקי: אני רוצה להוסיף שאני מאוד מזדהה עם המילים של יושבת הראש של הועדה ועם דבריו של חבר הכנסת אדלשטיין, אני רוצה לומר שלא צריך להיות מהנדס בניין כדי להבחין בין אם יש חלון או אין חלון, יש גג או אין גג.

אירנה דרשבסקי: ואם הבניין בנוי כך שאין שם חלונות וגג, הוא אינו ראוי להיות בניין לשום ספרייה, בטח ובטח לא ספרייה ארצית.

אירנה דרשבסקי: מהפן שלי, של החינוך והתרבות, אני רוצה להגיד שזה משקף את היחס כלפי כל הציבור של עולים דוברי רוסית.

אירנה דרשבסקי: למה מצאו דווקא בניין שאין בו גג ויש חולדות ועכברים ודווקא על יד השוק, לספרייה ארצית המוכרת כספרייה הגדולה ביותר בכל העולם מחוץ לתחומי ברית המועצות לשעבר?

אירנה דרשבסקי: ודווקא במקום כזה רואה עיריית ירושלים את המקום ה"ראוי" להעביר את הספרייה?

מרק נשפיץ: בתיק אחד יש ספרייה, בתיק ליד יהיו דגים.

אירנה דרשבסקי: אז אני חוזרת, אם הבניין האמור הוא ה"ראוי" בעיני עיריית ירושלים לעלייה דוברת רוסית, מחסן ללא גג באמצע שוק עם ריח של דגים ובשר וחולדות ועכברים שורצים שם, בעיניי זה בהחלט משקף איזשהו יחס של העירייה כלפי כל הציבור של עולים דוברי רוסית.

אירנה דרשבסקי: אנחנו עם הספר.

אירנה דרשבסקי: זה ידוע.

אירנה דרשבסקי: קל וחומר, העלייה הדוברת רוסית.

אירנה דרשבסקי: העלייה הדוברת רוסית מגיעה דרך הספר לזהות היהודית וישראלית החדשה שלה.

אירנה דרשבסקי: אנחנו, אנשי חינוך , תרבות וחברה מחפשים בכל הכוחות איך לחבר את העלייה הרוסית לחברה הישראלית, אם בדרך חברתית, תרבותית וכו'.

אירנה דרשבסקי: ופה, על ידי הביזור הזה בעצם, זה בעצם להפריד בין אנשים שנרקמה רקמע עדינה בינם במשך עשרות שנים שקלרה בנתה את זה לאט לאט בקידוש השם וכוחות נפש אדירים.

אירנה דרשבסקי: וזה לא רק מקום אליו באים אנשים, לוקחים ספר והולכים הביתה.

אירנה דרשבסקי: זהו בעצם מקום מפגש בין העולים החדשים לעולים הותיקים, בין החברה הותיקה של הישראלים לבין חברת העולים החדשים.

אירנה דרשבסקי: לבוא ולהרוס את כל מה שנבנה בכוחות אלה, הוא פשוט דבר שלא ייעשה.

אירנה דרשבסקי: לכן אני חושבת שהשאלות לקובי צריכות להיות מאוד ברורות, ולצערי אני לא אוכל לשאול אותן כיוון שאני אצטרך לעזוב, איך אפשר לקחת ולהרוס דבר שאי אפשר לבנות אותו אחר כך?

30700: את צודקת בכל דבר שאמרת, הבעיה היחידה שזה לא קובי.

אירנה דרשבסקי: יכול להיות, אני לא יודעת, אני רק שומעת ממנהלת מחלקת הספריות, שבעצם דנים בדברים טכניים לחלוטין, שתהיה הובלה, ששמות הספרים יהיו רשומים על גבי כל ארגז, אלה דברים חשובים מאוד ובעלי ערך, אבל רק אחרי שפותרים בעיה מהותית.

אירנה דרשבסקי: והבעיה המהותית היא האם בכלל יש לנו זכות להרוס דבר שנבנה במשך עשרות שנים.

30700: ודאי.

רוקסנה פטלרסקי: לא יודעת אם בכלל להיכנס לזה, בכל זאת אומר שסיירתי בכל מיני מקומות בחוץ לארץ והסיפריות הכי פעילות הן סיפריות הנמצאות בקניונים או במקומות כמו זה שאנו מדברים עליו.

רוקסנה פטלרסקי: זו בדיוק הסיבה שהסכמתי למקום הספציפי הזה.

רוקסנה פטלרסקי: את עושה תמונה שחורה, אבל את לא ראית את המקום.

אירנה דרשבסקי: אני הייתי שם עוד בפתח העניין כולו.

אירנה דרשבסקי: ראיתי טוב מאוד באיזה מקום מדובר.

רוקסנה פטלרסקי: במיוחד אם ראית את המקום.

רוקסנה פטלרסקי: כאשר את מדברת על עכברים וכל זה, יכול להיות את צודק בפן כלשהו, אבל בעיני זאת דמוגוגיה.

סופה לנדבר: לא רוקסנה, זו לא דמוגוגיה, זו עובדה.

סופה לנדבר: עיריית ירושלים התחילה לחפש מקום ברגע האחרון, לא מצאה, ועכשיו בוחרים בין מה שיש.

רומן ארבל: אני שומע את ההסברים המאוד הגיוניים של רוקסנה, שהמקום החדש עוד יותר מפואר מהמקום הישן, אני לא מתווכח על כך.

רומן ארבל: פשוט יש לי תחושה מאוד קשה.

רומן ארבל: יש לי תחושה שאנו עכשיו עומדים לאבד את הסיפרייה.

רומן ארבל: אני צריך לומר שאני לא כל כך רואה פיתרון זמין.

רומן ארבל: אני רואה לפי מהלך הדברים שישנו חשש ממשי שנאבד את הספרייה.

רומן ארבל: אנו צריכים לבנות איזושהי תוכנית פעולה.

רומן ארבל: מה אנחנו עושים עם זה בפועל כדי לא לתת לזה לקרות?

רומן ארבל: אולי לא לתת להוציא ספרים.

רומן ארבל: כי אם לא נבלום את ההריסה, בסוף נאבד את הספרייה וזהו.

סופה לנדבר: נכון מאוד, לא ניתן להוציא ספרים.

סופה לנדבר: עד שיביאו את המקום חדש למצב ראוי, הספרייה תיוותר איפה שהיא נמצאת.

סופה לנדבר: אנחנו לא מאיימים.

סופה לנדבר: יחד עם כל חברי הכנסת נגיע לשם ולא ניתן להרוס את הספרייה.

סופה לנדבר: עד שהמקום החדש לא יהיה מוכן, הספרייה תעמוד בהגנתם של כל חברי הכנסת שיחסמו את ההריסה בגופם.

30700: אנחנו מוכנים להציע את החדרים שלנו במועצה אם צריך, יש לנו חדרי מועצה, לכל פיתרון זמני אם יצטרכו, ברמה כזו או אחרת כמובן בהתאם לחוק.

סופה לנדבר: קודם כל צריכים להעביר דחוף את האישורים במועצת העירייה.

סופה לנדבר: זה לא מובן למה העירייה לא עשתה את זה עד כה.

סופה לנדבר: למה במועצת העיר לא אישרו את הדברים שהיו צריכים לאשר?

סופה לנדבר: דבר שני, אנחנו רוצים לראות את תוכנית השיפוצים, מתי מתחילים ומסיימים את השיפוצים, ואחרי שהשיפוצים יסתיימו, נסכים לארוז את הדברים ולהעביר אותם.

30700: יש לי רק הצעה אחת, ושימו לב, אני מכיר את זה מהאופוזיציה בעירייה כיוון שאני מכיר את המערכת העירונית, וכחבר אופוזיציה אני יכול להעיד שמכל 70 הצעות לסדר ששמנו עד היום, קיבלו 0.

30700: ולא הייתה הצעה אחת שלא הייתה עניינית.

30700: כולן היו ענייניות.

30700: אני מציע לכם בסגנון של המשא ומתן מול עיריית ירושלים, קצת להבין במה מדובר.

30700: במקום כל פעם לבקש ולהתאכזב מחדש שאין נציג עירוני, ועוד פעם לבקש ושוב להתאכזב.

30700: הבחירות הם ב-11 בנובמבר, אבל זה לא פותר לנו את הבעיה נכון להיום.

30700: אני מציע להיות מאוד מאוד נחרץ ולחפש את המנופים שיש לכנסת על מנת שהעירייה תבין ששווה לה לשלם קנס לבעל הבית שקנה את המקום ולא לפנות את הספרייה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהייתי מאוד ברורה.

סופה לנדבר: אנחנו לא ניתן להרוס את הספרייה.

30700: אני צופה שיצפצפו עלינו.

מרינה קונצביה: למה בעצם קלרה, אני רוצה להגיב על מה שרוקסנה אמרה.

מרינה קונצביה: רוקסנה מנהלת מחלקת הספריות וקלרה בעצם עובדת תחת הפיקוד שלה.

מרינה קונצביה: באותו רגע שיתחילו לעשות את הדברים הללו קלרה פשוט תחת סכנה של פיטורין.

רוקסנה פטלרסקי: על מה את מדברת, את יש לך יציאות.

רוקסנה פטלרסקי: ..

סופה לנדבר: אנחנו נגן על קלרה.

סופה לנדבר: אם רק תעיז עיריית ירושלים לפטר אותה יהיה להם עסק איתנו, אנחנו בכל זאת ועדת כנסת ישראל, ולכן לא יעיזו אפילו לנקוט בצעדים כאלה.

30700: בכל מקרה, יש פה ועד פעולה.

30700: יש ציבור.

30700: צריך לעבוד במיוחד עם הציבור, זה לא עניין של קלרה.

30700: פליקס, אתם צריכים לארגן את הציבור ביחד עם רומן שהוא ועד הפעולה, ואחנו, לידיה ואני, נעזור לכם לארגן את חברי הכנסת שלהם יש חסינות, ונתייצב מאחורי הספרייה ומאחורי קלרה.

30700: אין שום בעיה.

מרינה סולודקין: רציתי להוסיף, אנחנו וסופה היינו בקונגרס של תרבות רוסיה במוסקבה.

מרינה סולודקין: היינו בעיריית מוסקבה.

מרינה סולודקין: חבל שלא שמעתם, כאשר דיברנו על סיפרייה ירושלמית בשפה רוסית, הכי גדולה במזרח התיכון, איזו חשיבות כבירה הם נותנים לדבר.

מרינה סולודקין: הם אומרים שהם לא יכולים לשמור ולטפל באחזקה של המקום, אבל הם מוכנים מ-2009 לשלוח מתקציביה של עיריית מוסקבה ספרים חדשים וחומר נוסף לסיפרייה.

מרינה סולודקין: ואני מקווה שאתם מבינים איזו חשיבות יש לדבר.

מרינה סולודקין: איזה מקום חשוב יש לדו שיח בין מעצמת על, שלא כל כך ידידותית למדינתנו, ולעובדה שיש לה אינטרס לשמור ולפתח את הספרייה שלנו, ואני חושבת שחשיבות הדברים ברורה.

סופה לנדבר: אנו ממתינים לקובי, לכן נעשה הפסקה עד 10:30 ואז כאשר קובי יגיע נמשיך בועדה.

סופה לנדבר: הפסקה

סופה לנדבר: קובי, תאר לנו איפה הדבר עומד היום.

סופה לנדבר: סיכמנו בפרוטוקול כי ב-15 בספטמבר נפתח את הסיפרייה לקוראים.

קובי סדן: מאחר והתבייתנו, והתרכזנו בסיפור של השוקניון, יצאנו לשם, גם קלרה הייתה וגם מאריק ממשרד הקליטה, וראינו את המקום.

קובי סדן: למעשה יש שני מקומות.

קובי סדן: יש את השטח של בנק דיסקונט, שחשבנו שיתפנה באוגוסט אך הסתבר לנו כי מאריכים את תקופת השכירות עד לחודש נובמבר.

קובי סדן: ..

30700: הוא יותר טוב?

קובי סדן: השטח של בנק דיסקונט הוא הרבה יותר טוב.

קובי סדן: יש שטח צמוד אליו, שהוא פנוי, יכול להיות מוכשר תוך שבועיים שלושה, ועליו אנחנו מדברים היום בגלל האילוצים.

קובי סדן: אני הייתי מעדיף לקבל את השטח של בנק דיסקונט, אבל הוא לא זמין.

קובי סדן: ישנו פער של שלושה חודשים שצריך לראות איפה שמים את הדבירם.

קובי סדן: מה שחשבנו בהתחלה אך התוכנית הזאת לא צלחה, זה לקחת את המקום של ה-300 מ' שזה השטח הצמוד ואחר כך לעבור.

קובי סדן: הם לא מסכימים לדבר כזה.

קובי סדן: מה שהם מסכימים אליו כדי למלא את ה-400 מ' זה לתת לי את ה-300 מ' האלה, וכשבנק דיסקונט מפנה הם יתנו לי עוד 100 מ'.

קובי סדן: וכך אנחנו מצרפים את זה ל-400 מ' שהם צריכים לתת לנו, שמתאימים להקמת הספרייה.

30700: אבל זה פחות טוב.

קובי סדן: זה אותם בעלים, זה פשוט שטח צמוד.

קובי סדן: מה לעשות, השטח של בנק דיסקונט לא פנוי.

קובי סדן: אם לא תסכימו אני מניח, הרי אי אפשר להעביר ספרייה לשלושה חודשים לאף מקום.

30700: אם כך, צריך להשאיר את זה פתוח.

קובי סדן: אין בעיה.

קובי סדן: תפנה אל בעל הנכס, תגיד לו, תעשה טובה לעיריית ירושלים, ואז עיריית ירושלים אפילו תהיה מוכנה לשלם לך שכר דירה גבוה, תאפשר להם שלושה חודשים.

דוד שמואל: פניתם אליהם?

קובי סדן: בודאי שפנינו, וקיבלתי הודעה חד משמעית בפקס, המועד האחרון האחרון ואל תבקשו יותר, הוא הראשון לספטמבר.

קובי סדן: אם מישהו מסוגל לבקש ולשכנע אותם להשאיר אותנו עוד שלושה חודשים, מה טוב.

30700: מי ביקש?

קובי סדן: אני ביקשתי.

30700: אתה ביקשת.

30700: ראש עיריית ירושלים ביקש?

קובי סדן: לא.

קובי סדן: לא יודע.

סופה לנדבר: ואז מה אנחנו עושים?

קובי סדן: אם תהיה תקופה של רגרסיה עוד שלושה חודשים ארבעה חודשים, אז נוכל להתארגן על השטח של בנק דיסקונט שהוא הרבה יותר טוב, וגם זמן אורך המעבר יהיה הרבה יותר סביר, זה ברור.

קובי סדן: אבל את זה אני חושש שפשוט לא נצליח להשיג.

סופה לנדבר: אבל מה שנמצא מתחת לבנק דיסקונט זה עוד 100 מ' שאתה פשוט מוסיף ל-300 מ' שאתה מתחיל לשפץ.

קובי סדן: לא.

קובי סדן: יש 300 מטר שהם צמודים לבנק דיסקונט שזה מה שהוא יכול לתת עכשיו, את זה הוא משפץ תוך שלושה שבועות לפי הערכה שלהם, וזה מה שהובטח לי.

קובי סדן: המאה מטרים הנוספים על מנת להשלים למה שחסר לנו יינתנו בעוד שלושה חודשים.

30700: לא זה לא בסדר.

30700: צריך לחשוב לטווח הרחוק יותר.

30700: הרי הספרייה לא עוברת לשבועיים.

30700: היא עוברת לתקופה ארוכה, כולנו מקווים.

30700: אתה לא יכול בגלל שלושה חודשים ללכת על מקום פחות טוב.

סופה לנדבר: אומר איך אני הבנתי את הדבירם.

סופה לנדבר: קיימים 300 מטרים, וצריכים אחר כך כאשר הם מתפנים להוסיף 100 מטרים נוספים.

30700: רגע, החלק הטוב יהיה מיועד לספרייה?

30700: אתה לוקח את השטח הכי טוב לספרייה או את השטח הפחות טוב?

סופה לנדבר: סך הכל הוא לוקח 400 מטרים.

30700: לא את טועה סופה, שלא תתבלבלי.

30700: הוא אומר לך שבגלל שיש פער של שלושה חודשים הוא לא לוקח את השטח הטוב.

30700: הוא לוקח שטח פחות טוב.

30700: זה מה שהוא אומר.

קובי סדן: אני מודה.

קובי סדן: הייתי יכול להגיד שזה שווה לזה, אבל רואים שהשטח הלא זמין עדיף.

30700: שעדיף השטח של בנק דיסקונט.

קובי סדן: כן.

קובי סדן: אני רוצה לקחת את הטוב ביותר, אבל לא תמיד יש לך את הטוב ביותר בזמן שאתה רוצה.

30700: אז יש מה לעשות בנידון.

קובי סדן: ניר, האפשרות היחידה שזה לא יהיה סגור.

30700: ה-400 מטרים הטובים שהספרייה ראוייה להיות בהם, זה לא מה שמציעים לנו לקחת בתחילת אוגוסט או ספטמבר לשיפוץ, שזה מחסן.

30700: השטח הטוב, מגיע שלושה חודשים אחרי.

קובי סדן: גם זה יהיה מחסן של בנק דיסקונט.

מרק נשפיץ: אבל יש שם צנרת של תשתיות חשופה.

מרק נשפיץ: אם יקרה משהו?

קובי סדן: מה אתה דואג?

סופה לנדבר: אם לא ראיתם את המקום הזה, אני רוצה להגיד שלפני כמה חודשים, לפני סגירת המקום, הוא היה נראה קטסטרופה.

סופה לנדבר: הרי זה כמו אתר.

סופה לנדבר: זה היה אתר.

סופה לנדבר: אז מרק אומר דבר נכון, שזה צריך לקחת זמן, עד שעוטפים את הקירות, זה קירות גבס, ויש שם עוד עבודה רבה ומרובה.

קובי סדן: אבל באיזה מין מקום אין צינורות.

קובי סדן: איזה מן תלונות.

מרק נשפיץ: קובי, אני רוצה לשאול דברים מקצועיים.

מרק נשפיץ: קודם כל, הייתה ועדת כספים של עירייה?

קובי סדן: תהיה בשלישי באוגוסט.

מרק נשפיץ: כלומר לא הייתה.

מרק נשפיץ: זאת אומרת שלא הייתה ועדת כספים.

מרק נשפיץ: ומה משתמע מכך?

מרק נשפיץ: שעדיין אין החלטה.

מרק נשפיץ: העירייה רוצה לקנות, או להשכיר, זה לא ידוע, אין תוכנית ואין לוח זמנים מתי זה יהיה מוכן וכמה כסף צריך להקציב על מנת לקנות או להשכיר.

מרק נשפיץ: כשתהיה ועדת כספים, אתה צריך לבוא לועדת הכספים ולהגיד כזה דבר- יש שתי אופציות.

מרק נשפיץ: או שאנחנו לוקחים את המחסן, או שאנחנו לוקחים את הבנק דיסקונט.

קובי סדן: על מה אתה מדבר, מה, ועדת הכספים תחליט אם זאת תהיה האופציה הראשונה או האופציה השנייה?

מרק נשפיץ: כמה עולה שיפוץ של מחסן וכמה עולה שיפוץ של בנק דיסקונט.

מרק נשפיץ: נכון או לא נכון?

קובי סדן: עזוב, הם נותנים לנו את המקום מוכשר.

מרק נשפיץ: אני לא מדבר על זה שנותנים.

מרק נשפיץ: אני מדבר על עך שהעירייה צריכה לאשר את התקציב.

מרק נשפיץ: על זה אני מדבר.

קובי סדן: על איזה תקציב אתה מדבר?

מרק נשפיץ: התקציב של השטח המוצע.

מרק נשפיץ: או הראשון או השני.

קובי סדן: אני מסביר לכם שאנחנו סוגרים איתם ככה שהם נותנים לנו את המקום מוכשר.

מרק נשפיץ: ואתה אומר שזה ייקח שלושה שבועות?

מרק נשפיץ: אני מצטער מאוד, רק בחלום בלילה.

מרק נשפיץ: לסגור את התקרות, לבנות את כל הרצפה?

קובי סדן: בסדר, אז מה לעשות?

קובי סדן: לבטל את זה?

מרק נשפיץ: לא, את זה צריכה להחליט הועדה.

קובי סדן: מה שאתם תגידו, זה מה שיהיה, רק תגידו.

מרק נשפיץ: אם זה באמת ייקח שלושה שבועות אני מוריד את הכובע.

30700: לא, אתה צודק, אבל המשמעות היא לחכות שלושה חודשים לקבל את השטח של בנק דיסקונט, אתה לא ממליץ ללכת לבנק דיסקונט?

מרק נשפיץ: אבל הוא אומר שבעל הבית מי שלו עכשיו שייך הבניין של הספרייה, לא מסכים לחכות.

30700: בואו נעשה הפרדה בין לאן הולכים לבין איך יוצאים.

30700: זה לא אותו דבר.

סופה לנדבר: אנחנו עכשיו תוך שנייה עשינו סלט כזה שאף אחד לא יצא מזה.

מרק נשפיץ: אני רוצה לומר דבר אחד.

מרק נשפיץ: הגענו וגילינו שעכשיו אנחנו במצב שבעל הבית, של הבניין איפה שעכשיו נמצאת הספרייה בשום פנים ואופן לא מוכן שתהיה שמה ספרייה יותר.

מרק נשפיץ: הוא שלח פקס, כמו ששמענו, שב-9 בספטמבר, שהבניין צריך להיות ריק.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים להבין שהבניין הזה לא שייך לעירייה.

סופה לנדבר: זה בניין פרטי שמכרו אותו ומי שקנה לא רוצה שהספרייה תישאר.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה לגיטימי.

מרק נשפיץ: עכשיו פה במקום הועדה צריכה להחליט, וזאת הועדה שלנו.

מרק נשפיץ: או לחכות שלושה חודשים ואז לעבור לבנק דיסקונט, או שמייד מה שאומר קובי, ואז הספרייה תיכנס למחסן, לפי מה שאני התרשמתי.

מרק נשפיץ: אני שואל את קובי דבר אחר, הרי יש הבדל גדול מאוד בתקציב בין בנק דיסקונט לאותו מחסן.

סופה לנדבר: הוא שואל אותך, האם נעשה ביסנספלן כמה כסף זה, מה התוכנית, כמה כסף עולים השיפוצים.

קובי סדן: אז אני עונה לכם.

קובי סדן: לא צריך שום דבר לשיפוצים.

קובי סדן: אנחנו מקבלים את המקום לא כמחסן, אלא כמקום מתאים לספרייה.

קובי סדן: הם משפצים, אין שום בעיה.

קובי סדן: והם מתחייבים שזה ייקח שלושה שבועות.

קובי סדן: תהיה תוכנית בה אנו נגיד מה אנחנו רוצים, וזה מה שייכנס להסכם.

קובי סדן: בהסכם גם יהיה כתוב, אם הם אומרים שזה ייקח שלושה שבועות- חודש, הם מתחייבים שזה ייקח שלושה שבועות חודש.

קובי סדן: ואם זה לא יהיה, אז מה נעשה?

קובי סדן: אז הם מפירים הסכם.

קובי סדן: זה טווח הזמן שזה אמור לקחת, הרי הם התחייבו.

קובי סדן: אז אתה לא מאמין שזה ייקח שלושה שבועות או חודש.

קובי סדן: יכול להיות אתה צודק, ואז אם תהיה חריגה או כל דבר אחר, נתמודד איתה.

קובי סדן: אבל אתה לא יכול לדעת כל דבר במדויק מראש ולצפות מה בדיוק יקרה.

קובי סדן: אתה רק יכול להעריך.

קובי סדן: אתה מעריך שלושה חודשים כי ראית צינורות, הוא יכניס לשם פועלים ויגמור את זה תוך שלושה שבועות.

קובי סדן: מה אכפת לך?

קובי סדן: אז אם אתם לא רוצים את המקום הזה, ויש בו כל כך הרבה בעיות, וריח, ואוורור, וכל מה ששמעתי, אז נעבור למקום אחר.

30700: אסור בגלל הלחץ של הזמן להיכנס למקום פחות טוב.

קובי סדן: אין בעיה.

30700: אני חושב שצריך להיכנס למקום הנכון בלבד.

קובי סדן: אז לא יורדים מהשוקניון, ואני אמשיך לחפש מקומות אחרים גם.

30700: בנק דיסקונט זו אופציה אפשרית נכון?

קובי סדן: אבל בנק דיסקנט יוצר מצב של שלושה חודשים המתנה.

30700: אז תפתור את הביעה הזאת.

קובי סדן: יש שלוש אפשרויות דרכן ניתן לפתור את הביעה הזאת.

קובי סדן: אפשרות אחת היא לסגור את המקום, אפשרות שנייה הינה לקבל עוד הארכה, והאשפרות השלישית היא לעבור למקום אחר לשלושה חודשים.

קובי סדן: כלומר- לא מעשי , לא מעשי ולא מעשי.

30700: יש עוד חלופה, חלופה רביעית.

30700: אני מציע שהחל מהראשון באוגוסט, בכל יום בבוקר יבוא חבר כנסת ויפתח את המקום, עם קהל.

30700: בראשון לאוגוסט או בשלישי, נעשה ישיבת ועדה בספרייה, ובכל יום בבוקר יבוא חבר כנסת אחד, כי לחברי כנסת יש חסינות, עם הקהל הרחב, ויפתח את המקום.

דוד רותם: לא, אתה מתכוון מספטמבר, שאסור לנו להיות שם, לא מאוגוסט.

דוד רותם: אני חושב שכן, שיבוא בכל בוקר חבר כנסת, יישב במקום, יפתח את הספרייה, ויבוא קהל רחב.

קובי סדן: להמשיך עם השוקניון, או לרדת, זה מה שאני שואל.

30700: זה רק אם אנחנו מדברים על החלופה היותר טובה בבנק דיסקונט, לא החלופה הפחות טובה.

קובי סדן: אין בעיה.

לידיה בלוצקי: קובי, אני אגיד דבר אחד.

לידיה בלוצקי: השיפוצים ייקחו אותו זמן שמינימום שווה לזמן המתנה לדיסקונט.

לידיה בלוצקי: וגם אפילו פחות כסף.

קובי סדן: טוב, אז אנחנו נמתין לבנק דיסקונט.

סופה לנדבר: מהלך הדברים היה כזה, בישיבה הקודמת החלטנו לעשות ישיבת מעקב היות והבנו שהעירייה הציגה לנו דברים, והדברים שהיא הציגה דיברו על כך שבעצם עד 15 בספטמבר יהיו מסוגלים להיכנס למקום החדש המשופץ במצב טוב, שבעצם הספרייה מתוכננת להיפתח שם.

סופה לנדבר: אני צודקת קובי, כך זה היה?

קובי סדן: כן.

סופה לנדבר: נקבע כי האישורים הנדרשים צריכים לעבור במועצת העיר ולהיות מאושרים בועדות העירייה.

סופה לנדבר: מה שקרה, זה שקובי הגיע עכשיו והודיע כי יש כמה אפשרויות.

סופה לנדבר: יש שני מקומות, אחד מהם תפוס מספר חודשים נוספים, שכרגע נמצא בו בנק דיסקונט והפינוי יתבצע בעוד שלושה חודשים, החוץ ממנו יש מקום פחות טוב, בו השיפוץ צריך להיות מאוד מאוד יסודי כיוון שבינתיים המקום נראה קטסטרופה.

סופה לנדבר: מדובר במקום הנמצא צמוד לבנק דיסקונט, וזה עניין של חודש בו בעלי המקום מתחייבים לעשות עבודות שיפוצים במקום וכך העירייה לא צריכה כסף לשיפוצים, היות ובעלי המקום התחייבו לזה.

סופה לנדבר: קובי, אני הבנתי נכון?

קובי סדן: הם לא קשורים לארונות ספרים וכו', פיסית הוא מכשיר את האולם כמתאים למיקום הספרייה בפנים.

30700: ולא נעשה מאמץ ציבורי של ראש העירייה.

30700: חבר הכנסת יחידי שאל את מספר הטלפון של מי שרכש את הנכס, בשביל להפעיל לחץ ציבורי ולבקש ציבורית הארכת זמן, ואני מבין ממך שראש עיריית ירושלים לא עשה דבר.

30700: אתה כפקיד עשית את שלך, אין לנו בעיה, אבל לא נעשה לחץ ציבורי להשאיר את הספרייה פתוחה עוד שלושה חודשים כדי לעשות את המעבר בצורה מכובדת שהספרייה תישאר פתוחה.

דוד רותם: לא אכפת לי אם במקום הראשון או במקום השני.

דוד רותם: האם עד אז הספרייה תישאר פתוחה במקומה הנוכחי?

קובי סדן: אם בוחרים את האופציה של השטח הנחות יותר אם אפשר לומר, אז אין מצב שהיא תהיה סגורה, אולי לכמה ימים כן, כי בכל אופן זאת לא העברה של ספר או שניים, אלא מדובר בהעברה של אלפי ספרים.

30700: זה לא כך, זה לא נכון מה שהוא אמר.

דוד רותם: אתם אומרים שהמקום הטוב יותר זה בנק דיסקונט ושמה זה עניין של שלושה חודשים נוספים.

דוד רותם: האם מישהו פנה לבעל הנכס וביקש ממנו להרשות לנו להשתמש בנכס לעוד שלושה חודשים?

30700: כן, ודאי.

דוד רותם: פניתם, ומה הייתה התשובה?

קובי סדן: אין בעיה, אבל זה לא מועדף כי בשלושה החודשים האלה צריך לחשוב איפה הם יהיו.

דוד רותם: אתה לא מקשיב למה שאני שואל, האם פנו לבעל הנכס הנוכחי?

קובי סדן: כן, עשיתי את זה.

דוד רותם: ומה הייתה התשובה?

קובי סדן: התשובה הייתה חד משמעית, שההארכה האחרונה היא עד ל-1 לספטמבר.

דוד רותם: אתה דיברת עם בעל הנכס?

קובי סדן: לא, אני לא מדבר עם בעל הנכס עצמו, אני מדבר עם עורכי הדין שלו.

דוד רותם: מי זה עורכי הדין שלו?

קובי סדן: ישראל פוקס, יעקב נאמן.

דוד רותם: יעקב נאמן הוא בעצמו?

קובי סדן: לא, לא דיברתי עם יעקב נאמן בעצמו.

דוד רותם: אז תגיד לי מי מטפל בזה מולכם, עם מי אתם דיברתם.

קובי סדן: אריאל ועוד יעל אחת, הבת של נאמן.

קובי סדן: אני דיברתי עם אריאל, ממנו קיבלתי את הפקס.

דוד רותם: ומי בעל הנכס?

קובי סדן: אין לי מושג, לא שאלתי.

דוד רותם: אתם לא יודעים אפילו מי קנה את הנכס?

קובי סדן: אני לא יודע.

קובי סדן: זה גם לא מעניין אותי, מי שקנה קנה.

קובי סדן: אני מבקש דרך עורכי הדין.

דוד רותם: אזרח בריטי שקוראים לו רייכמן, שמו הפרטי זה אחד מהדברים הכי נעלמים במדינת ישראל היום, שאי אפשר לדעת מי האיש.

קובי סדן: אדוארד, מי זה, אחד מהאחים?

דוד רותם: עד כמה שאני מבין זה לא אחד מהאחים.

קובי סדן: השאלה אם זה חשוב כל כך.

30700: ודאי שזה חשוב, לא רק חשוב, זה קריטי.

30700: אתם לוקחים את זה כנתון, כאילו נפלה משמיים ההחלטה הזאת.

דוד רותם: אנחנו דיברנו פה בישיבה הקודמת.

דוד רותם: אנחנו כחברי כנסת נעשה כל מאמץ שהספרייה לא תיסגר אפילו ליום אחד.

דוד רותם: גם אם אנחנו נצטרך לשבת שם ולקרוא ספרים, ויכול להיות שזו השיטה שבה אני אלמד רוסית.

דוד רותם: אני אשב שמה במשך חודשיים, יום ולילה ואקרא ספרים.

דוד רותם: תוציאו אותי בכוח.

דוד רותם: עיריית ירושלים פעלה ברשלנות שאין כדוגמתה, תסלחו לי.

דוד רותם: בעיה בשביל עיריית ירושלים לפנות לאדם שקנה נכס ולומר לו- תשמע אדוני, יש לנו בעיה ציבורית , מדובר באלפי קוראים, תן לנו עוד חודשיים?

קובי סדן: למה אתה חושב שזה לא נעשה, זה נעשה כבר במשך שנה.

30700: קובי, עם כל הכבוד הפנייה שלך זה לא פנייה של ראש העיר.

קובי סדן: אני יודע שגם היו פניות של אנשים אחרים.

30700: אני לא מאמין.

30700: אם זה מבחן התוצאה אני לא מאמין.

זאב אלקין: מי אלה האנשים האחרים?

קובי סדן: לא יודעת, אבל אני יודע שהיו אנשים שפנו.

זאב אלקין: אתה מייצג את העירייה, אתה לא מייצג אנשים אחרים נכון?

קובי סדן: יש הרבה אנשים שרוצים לעזור לספרייה הרוסית, אז אני יודע שאנשים אחרים פנו בחודשים קודמים.

דוד רותם: יש הרבה אנשים שרוצים לעזור, רק שעיריית ירושלים לא רוצה לעזור.

30700: זה תפקיד של ראש העיר.

סופה לנדבר: רבותיי, הוא לא ראש העיר.

סופה לנדבר: קובי לפחות עושה מאמצים.

דפנה סידס כהן: יש פה איזושהי סתירה ותתקנו אותי אם אני טועה.

דפנה סידס כהן: אתם מצד אחד במכתב של רוקסנה מודיעים כי רק בראשון בדצמבר הספרייה תיפתח, כלומר אתם מדברים על ארבעה חודשים.

דפנה סידס כהן: מנגד אתם באים ואומרים, דיסקונט יהיה פנוי לנו רק בעוד שלושה חודשים.

דפנה סידס כהן: כלומר זה עדיין לפני המועד שאתם מתכוונים לפתוח בשוקניון .

דפנה סידס כהן: אז למה מלכתחילה לא ללכת על האפשרות הטובה יותר?

דפנה סידס כהן: יש פה פער של חודש.

דפנה סידס כהן: בנק דיסקונט אומרים שאנחנו יכולים כבר ב-1 בנובמבר לקבל את המקום, להפעיל אותו.

דפנה סידס כהן: מצד שני, אתם אומרים, את השוקניון רק עוד ארבעה חודשים נהיה מוכנים לפתוח.

דפנה סידס כהן: כלומר גם בדיסקונט זה מוקדם יותר, וגם אתם מעדיפים אתה החלופה הפחות טובה?

דפנה סידס כהן: יש פה איזושהי סתירה לא מובנת.

רוקסנה פטלרסקי: כשאני מדברת על סגירת הספרייה בתקופה הספציפית הזאת, אני מדברת רק על הנכס, לא של בנק דיסקונט, אלא הנכס המצורף .

רוקסנה פטלרסקי: כמו שהסברתי אני הזמנתי אנשי הובלה והם נתנו לי הערכה שייקח חודש ימים לארוז את הספרייה.

רוקסנה פטלרסקי: מכיוון שהמקום שם טרם הוכן, אני יכולה לנסות לפי ההמלצה שלך להעביר את זה מודולרי, אבל כרגע אין לי אפשרות.

רוקסנה פטלרסקי: אז אני מניחה שתוך חודש ימים הם יארזו את הספרייה, ואז אני מניחה שלא פחות מחודש ימים ייקח לחברה להחזיר את הדברים למקומם, כי כמו שלוקחים, כך מעבירים.

רוקסנה פטלרסקי: זה פחות או יותר אותו זמן.

רוקסנה פטלרסקי: אני אומרת שגם להעביר ספרים ממקום למקום זה לוקח זמן.

רוקסנה פטלרסקי: אני רוצה להיות מציאותית.

רוקסנה פטלרסקי: אם אני אצליח לפתוח את הספרייה לפני אני אשמח מאוד.

רוקסנה פטלרסקי: מצד שני אני לא רוצה לאכזב את קהל הקוראים ולדבר על ייעדים שאני לא אוכל לעמוד בהם.

דפנה סידס כהן: אבל בשטח של דיסקונט, אתם מקבלים שטח שהוא בסדר גמור.

דפנה סידס כהן: רק להכניס את הספרייה פנימה וזה הכל.

30700: אני לא הייתי ממליץ לוותר על דיסקונט בשום מקרה.

דוד רותם: אני רק רוצה להבין משהו.

דוד רותם: קובי, נגיד שמחליטים על דיסקונט שזה גם לדעתך וגם לדעת כולם האופציה המועדפת.

דוד רותם: את דיסקונט אפשר לקבל באמצע נובמבר.

דוד רותם: זה לא טעון שיפוצים.

דוד רותם: זאת אומרת שאם אפשר לקבל הסכמה מבעלי הבניין הנוכחי עד ל-15 לאוקטובר, אז אתה סוגר עד 15 לאוקטובר, אורז עד 15 לנובמבר, ב-15 לנובמבר עובר לשטח של דיסקונט ומרים את הספרייה.

קובי סדן: כן.

קובי סדן: זה מהלך הדברים.

30700: זה הדבר הכי חשוב.

30700: אסור לוותר על המקום הטוב בגלל המצוקה הרגעית.

30700: המעבר נעשה להרבה שנים הבאות, ואנחנו לא נסלח לעצמנו אם נוותר על המקום המתאים.

סופה לנדבר: נאמן הוא עורך דין לצורך הזה, או הוא בעלים?

לידיה בלוצקי: הוא עורך הדין.

לידיה בלוצקי: בפועל הוא בעצם בעלים כי הוא מחליט החלטות לפי מה שידוע לי.

30700: אגב, ואני בכל מקרה ממליץ לחברי הכנסת לחשוב ולעשות את הועדה שם, ולבוא באמת לפתוח את הספרייה כי בינתיים עיריית ירושלים מדברת בשני קולות.

30700: מנהלת הספריות הוציאה מכתב בו היא מורה לסגור את הספרייה בראשון לאוגוסט.

30700: נכון או לא נכון?

רוקסנה פטלרסקי: נכון מאד.

30700: לכן אנו כאן מדברים, אבל בפועל יש הוראה וכאן נמצאת הבחורה שנתנה את ההוראה, לסגור את הספרייה בראשון לאוגוסט.

קובי סדן: היא עושה משהו אחראי .

קובי סדן: כי היא יודעת שב-1 לספטמבר היא צריכה לעזוב את המקום.

קובי סדן: היא צריכה בראשון לספטמבר לעזוב את המקום כשהכל ארוז.

קובי סדן: ואם לא יפנו אותו, אז לא יפנו.

30700: עדיין יש פה נייר ממנהלת הספריות לסגור את הספרייה בראשון לאוגוסט.

30700: והבקשה שלי לחברי הכנסת, תבואו כל בוקר לפתוח את המקום לציבור.

סופה לנדבר: אתה פורץ לדלת פתוחה, אנחנו אמרנו לפני שקובי הגיע ולפני שחברי הכנסת הצטרפו שאנחנו קוראים לא לסגור את הספרייה ושאנחנו לא ניתן לשזה יקרה בגופנו.

סופה לנדבר: לכן אנו אומרים לא לארוז דבר עד שהמקום החדש לא יהיה מוכן.

סופה לנדבר: אם נצטרך לעשות שם תורנות, נעשה שם תורנות.

30700: אני ממליץ לך לשנות את ההחלטה הזאת, אבל היא שליחה של מי שלא הגיע.

30700: צריך לפנות למנכ"ל העירייה.

דוד רותם: היא עובדת וגם מנהלת הספריות.

דוד רותם: אנחנו לא יכולים להטיל עליהם תפקידים.

30700: לכן אני פונה לחברי הכנסת.

30700: לי אין חסינות, לכם יש חסינות.

30700: אני אבוא איתכם בשמחה רבה, ויבוא קהל רחב ואנחנו נדאג לזה, צריך לפתוח את המקום ולהעביר את המסר לעיריית ירושלים, כי אני יודע מה יהיה.

30700: מי שיבוא לשם, העירייה רק מחכה לבוא עם המערכת המפשטית, עם נזקים, עם סיפורים.

30700: אנחנו מכירים את התהליך הזה.

30700: וכדי למנוע אותו, אני חושב.

30700: לפי החוק, כמובן אני לא רוצה להפר את החוק, היחידים שיכולים להפר זה חברי הכנסת.

30700: מנכ"ל עיריית ירושלים צריך לשנות את ההחלטה.

30700: אני אפנה אליו.

זאב אלקין: גברתי יושבת הראש, אני מציע בהמשך להצעה של ניר והדברים של דודו לעשות שני דברים.

זאב אלקין: קודם כל אני חושב שיהיה טוב אם חבר הכנסת רותם יפנה בשם כולנו לעורך הדין נאמן ויבהיר לו שגם מבחינתו של בעל הנכס עדיף לו להגיע להסדר שקט מאשר לעמוד במצב שהוא בסופו של דבר יצטרך להוציא מהבניין גם חברי כנסת עם סערה ציבורית גדולה שתקום ועם כל ההשלכות שאני לא בטוח שרצויות לו, ולא למי שמייצג אותו.

זאב אלקין: זה נתיב אחד.

זאב אלקין: אם יושג עוד השבוע ההסדר הזה, מה טוב.

זאב אלקין: המכתב הזה יוכל להתבטל לאלתר והספרייה תוכל לעבוד בשקט.

זאב אלקין: במידה ולא יושג ההסדר, אני הייתי מציע בהמשך לדבריו של ניר, שהועדה שלך, תזמין גם את החברים מוועדת התרבות.

זאב אלקין: כדאי שגם הם יתנו את דעתם, כי הרי זה אירוע לא שגרתי שספרייה כזו, מרכז תרבות כל כך חשוב, נמצא תחת סכנת סגירה.

זאב אלקין: אני מציע לקיים את הישיבה שם במקום, ביום ראשון או שני, ממש בתחילת שבוע הבא, כשלכאורה הנכס עוד בשכירות של העירייה ואין שום סיבה שהעירייה תמנע מהועדה של הכנסת לקיים שם ביקור ולקיים שם דיון.

זאב אלקין: מצד שני לכאורה הסגירה כבר תופעל, ועל ידי זה אולי נפתח את דלתות הספרייה ונזמין לשם גם את מנכ"ל העירייה.

זאב אלקין: אם הוא היחיד שמוסמך לתת הוראה לבטל את המכתב על הסגירה, אז ננהל שם מולו את הדו שיח.

זאב אלקין: אני חושב שהצירוף של שני הדברים האלה, גם האמירה ההפגנתית של הכנסת שהיא תהיה במקום ולא תיתן לו להיסגר, גם כועדה וגם כבודדים אחר כך, בתורנות אם זה יידרש, ובמקביל ניהול משא ומתן מול עורך הדין נאמן, אם זה לא ייסגר השבוע, אולי זה ייסגר שבוע הבא.

זאב אלקין: אם הוא יראה שהכנסת רצינית בכוונות שלה, אז הוא גם יבין שכדאי לו להגיע בשם בעל הנכס להסדר.

זאב אלקין: מצד שלישי, העירייה צריכה פה להיות קואופרטיבית.

זאב אלקין: אם היחיד שמסוגל לעשות את זה הוא מנכ"ל העירייה או מי שמעליו, נצטרך לזמן לשם את מנכ"ל העירייה.

קובי סדן: לא לארוז, ולהפר את ההסכם כך שבראשון לספטמבר אנחנו לא מוסרים את הנכס.

קובי סדן: זו החלטה שמישהו צריך לקחת עליה אחריות.

קובי סדן: אם דוב אייכמן או מי שקנה בסופו של דבר יתרצה ויאריך, מצויין.

קובי סדן: אם לא , מיד אנחנו נחטוף תביעה.

זאב אלקין: העירייה לקחה אחריות שלא להיערך מראש לכל התסריט הזה?

זאב אלקין: לקחה.

קובי סדן: זה לא נכון כל כך.

זאב אלקין: מה זאת אומרת זה לא נכון כל כך, מי שלקח את האחריות, מי שהכניס את המצב למצב הנתון, צריך לדעת לקחת אחריות.

קובי סדן: יש הסכם אם בן אדם פרטי.

קובי סדן: אם בתום לב נשארת, אתה לא יודע שאתה צריך לפנות, זה דבר אחד.

קובי סדן: אבל אתה יודע שאתה צריך לפנות.

קובי סדן: אז היא חובתה להיערך כך שבראשון לספטמבר אפשר יהיה למסור את הנכס.

קובי סדן: מי שמוסמך להגיד לה אל תסגרי, אנחנו ניקח את הסיכון, נחטוף את התביעה, נשלם, אבל לא נצא משם, זה מנכ"ל העירייה או ראש העיר.

מרק נשפיץ: רק שני משפטים.

מרק נשפיץ: אנחנו שכחנו לדבר על כוח האדם בספרייה.

מרק נשפיץ: משרד הקליטה נותן את התקציב למשכורות.

מרק נשפיץ: לפי החוק אנו משלמים משכורות עבור הפעילות.

מרק נשפיץ: אני מבקש מכולם לקחת בחשבון שהזמן שהספרייה תהיה סגורה, הספרנים לא יקבלו משכורות.

מרק נשפיץ: אני לא מדבר על חודש אחד.

מרק נשפיץ: הלוואי ואני טועה, אבל למיטב ידיעתי בזמן שהספרייה אינה עובדת, עובדים אינם מקבלים משכורות.

קובי סדן: נראה לך שדבר כזה צריך להוסיף עכשיו?

קובי סדן: זה בכלל עולה על הדעת שכשהם אורזים אז הם לא מקבלים משכורות?

סופה לנדבר: אני רוצה לסכם את הישיבה.

מרק ישראלי: אני ממטה המאבק, שמי מרק ישראלי.

מרק ישראלי: אני לא ידוע מה המיומנות של בעל הנכס של המחסן, או של הקבלן.

מרק ישראלי: איך משפצים מקום שמיועד לספרייה.

מרק ישראלי: אני רציתי לשאול את פליקס.

מרק ישראלי: מישהו התייעץ איתכם איך צריך להיראות המקום הזה?

מרק ישראלי: אם יקרה איזשהו אסון במקום, משהו ינזול או כדומה, כל הספרייה הלכה.

מרק ישראלי: יש שמה אוורור, יש שם אור?

קובי סדן: היה שם מהנדס.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו חוזרים כמה צעדים אחורה.

סופה לנדבר: אנחנו סיכמנו שלא משפצים את המקום הזה שנראה כמו מחסן, אנחנו עוברים למקום שבינתיים תפוס על ידי בנק דיסקונט.

סופה לנדבר: זה נכון קלרה?

סופה לנדבר: אתם לא רוצים את המקום שממליצים, אתם מוכנים רק לקחת את המקום שנמצא שם כרגע בנק דיסקונט?

קלרה אלברט: בודאי, המקום בו נמצא כרגע בנק דיסקונט ללא ספק מתאים יותר עבור הספרייה.

קלרה אלברט: לגבי המחסן, אני יודעת שכרגע מפחיד אפילו להיכנס אליו.

קלרה אלברט: הוא גם צמוד לחנות פירות, אבל אפילו לא זה העניין.

קלרה אלברט: המקום ההוא דורש שיפוצים קולוסאליים וייסודיים.

מרק ישראלי: מכרסמים למשל יכולים להיכנס ולאכול בפה מלא את הספרים, הרי זה שוק.

מרק ישראלי: וזה גובל עם חנות של פירות.

דוד שמואלי: רצינו להודיע כאן, שיש לנו 15 ארגונים שהקימו מטה מאבק להצלת הספרייה.

דוד שמואלי: הארגונים האלה ב-11 לחודש בשעה 17:00 אחר הצהריים מארגנים בכיכר ספרא אירוע מחאה תרבותי, עם תאטרון ועם מוסיקה והופעות.

דוד שמואלי: כל חברי הכנסת מוזמנים, כל מועצת עיריית ירושלים הוזמנו, אנחנו לא ניתן לסגור את הספרייה.

דוד שמואלי: אני חושב שעצם העובדה שאנחנו מדברים כרגע על להכניס את הספרייה למחסן של שופרסל או למחסן של בנק דיסקונט, זה מצב חמור מאוד שהעירייה אחראית עליו במחדלים הקשים שלה.

סופה לנדבר: בנק דיסקונט גם לא מתאים עכשיו?

דוד שמואלי: לא, העירייה צריכה לדאוג לספרייה כזאת למשכן הולם, לא זמני, לא חלקי, לא כזה שמפנים אותך למחרת בבוקר.

דוד שמואלי: מהפרוטוקולים של הועדה אפשר לראות טוב מאוד שהעירייה ידעה שדבר כזה מתגבש והולך, העירייה הייתה צריכה להגיב ולתת לזה מקום ראוי, מה שהיא לא עשתה, והיא עדיין צריכה לתת לזה מקום ראוי.

מוטי שמידט: גברת היו"ר, אני בטוח שכל היושבים פה בחדר בסופו של דבר פה בשביל אותה מטרה.

מוטי שמידט: אין בן אדם שיכול להגיד אני לא מסכים.

מוטי שמידט: השאלה איך.

מוטי שמידט: ואם אפשר לקצר את כל הנאום של מוטי, להוציא פנייה של הועדה לראש העיר, נא בקשה תעזור כמה שאתה יכול, אנחנו נעמוד מאחוריך בבקשה שלך להפר את החוזה עם הקונה.

מוטי שמידט: נבקש מהקונה להתאפק עד 15 באוקטובר.

מוטי שמידט: ובכך נוכל סך הכל, גם טכנית וגם נפשית לצאת מהמצב הזה.

סופה לנדבר: אני מחליטה את הדבר הבא.

סופה לנדבר: ביום רביעי תתקיים עוד ישיבה, אני אודיע על מועד.

סופה לנדבר: אני רוצה שמנכ"ל העירייה יגיע לכאן.

סופה לנדבר: בינתיים תדברו עם נאמן בעצמכם, גם אנחנו נצטרך לבוא בדברים איתו, אני אצטרף לחבר כנסת רותם במשא ומתן מול נאמן, אבל אתם לא נערכתם בזמן ואני לא רוצה לאיים, אני אומרת שאנחנו נהיה שם במקום ונעשה תורנות של חברי כנסת.

סופה לנדבר: אנחנו לא נעשה ישיבה נוספת, אני חושבת שזה מיותר, אנחנו עכשיו קוראים לעיריית ירושלים לא לפנות את המקום.

סופה לנדבר: אם תרצו לפנות את המקום בכל זאת, רק דרכנו.

סופה לנדבר: עכשיו נבנה לוח זמנים, בכל יום יגיע לשם חבר כנסת, לא ניתן לפנות את המקום עד שהמקום החדש המיועד לספרייה לא יהיה מוכן.

סופה לנדבר: עכשיו תחזרו לעירייה, למנכ"ל של העירייה ותגידו- עד כה היינו ממש עדינים, אצילים.

סופה לנדבר: אני לא חושבת שמטה המאבק וכולנו יחד צריכים לעלות על בריקדות, אבל אני אומרת בשפה מאוד מאוד עדינה קובי, ואתה שמעת ממני היום, אנחנו הקשבנו, ושיתפנו איתכם פעולה.

סופה לנדבר: לא נערכתם בזמן, תשברו את הראש לבד.

סופה לנדבר: אנחנו לא ניתן לארוז את הספרים עד שהמקום החדש לא יהיה מוכן, משום שאם ניתן לארוז את הספרים, מחרתיים לא תישאר ספרייה.

סופה לנדבר: אני לא מאמינה יותר לעיריית ירושלים.

סופה לנדבר: אני מכבדת אותך קובי, אותך רוקסנה, אבל אני לא מכבדת את בעלי ההחלטות בעירייה הזאת.

סופה לנדבר: לכן אני אומרת שתפתרו את הבעיה עד יום רביעי, אחרת אתם בבעיה.

סופה לנדבר: והבעיה הזאת היא לא רק מטה מאבק, זה כבר נוגע לכל חבר כנסת באופן אישי שלא רוצה שדבר כזה יקרה בירושלים.

סופה לנדבר: אנחנו אמרנו ואתה לא היית כאן, היינו בישיבות בקונגרס במוסקבה, ועיריית מוסקבה נערכת לעזור לספרייה הזאת, אבל הם אומרים- אחזקה והמקום זה לא מענייננו.

סופה לנדבר: הספרים, הקידום של הדברים והנושאים שהספרייה מקדמת – כאן אנחנו איתכם ואנחנו נאשר תקציב בשנת 2009 על מנת לעזור ולקדם את הספרייה הזאת.

סופה לנדבר: אתם צריכים לפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: אני ביום רביעי רוצה שתגיעו לכאן יחד עם המנכ"ל, ואם הוא יחליט.

סופה לנדבר: לפני זה אני מוכנה שלא לקיים את הישיבה ביום רביעי, אבל שיהיה כתוב שבעצם אנחנו לא מפנים את הספרייה עד שהמקום החדש שנמצא בו בנק דיסקונט כרגע לא יהיה ערוך ומוכן לקבל את הספרייה באופן ראוי.

סופה לנדבר: אני מאוד מצטערת, עשינו ישיבה ראשונה לפני יותר מחצי שנה.

סופה לנדבר: אתם ידעתם שהמצב בעייתי ושעליכם לפתור אותו.

סופה לנדבר: הייתם צריכים לפתור אותו אז.

סופה לנדבר: תפתרו אותו עד יום רביעי, אחרת, אם לא תפתרו את הבעיה, נחסום את הפינוי הזה בעזרת גופנו.

סופה לנדבר: תודה רבה, הישיבה נעולה.