ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 843, 2008-07-16 09:40

סטס מיסז'ניקוב: אני פותח את ישיבת הכספים.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו בהצעה לסדר היום (דיון מהיר) של חבר הכנסת זאב אלקין בנושא מימון ממשלתי, פיקוח והכדאיות הכלכלית של ארגון הבונדס.

טמיר כהן: הבונדס הוזמן.

טמיר כהן: עכשיו ביררנו והם עדיין לא יודעים את מי הם שולחים.

זאב אלקין: זה דיון מהיר שאושר על ידי הנשיאות.

זאב אלקין: אני חושב שזה שהם לא באו, זאת שערורייה.

ראובן ריבלין: השאלה אם כדאי לקיים את הדיון מבלי שהם באו לכאן.

ראובן ריבלין: לפי דעתי צריך להביא אותם לכאן בצו הבאה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אני מציע שנתחיל את הדיון, נשאל את השאלות, יכול להיות שבעקבות השאלות שיישאלו יש עוד אנשים נוספים שכדאי להזמין אותם, אבל אני מבקש שנקיים דיון נוסף כי אני חושב שזאת פגיעה בכבודה של הוועדה.

זאב אלקין: לא יעלה על הדעת שהם לא יבואו לדיון של הוועדה.

זאב אלקין: אני כן רוצה שנתחיל את הדיון, אבל שלא נמצה אותו.

סטס מיסז'ניקוב: בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: בעקבות מה העלית את הנושא לדיון?

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אני אפתח את הדיון וקודם כל אומר את האמת, שהעליתי את הדיון בעקבות פרסום עיתונאי, תחקיר די מקיף שאני חושב שחלק מהנוכחים כאן קראו ב"ידיעות אחרונות", אבל מה שמשך את תשומת לבי בתחקיר הזה זה דווקא לא החומר שרובו מתאר נסיעות כאלה ואחרות של דמויות ציבוריות כאלה ואחרות אלא שאלה אחרת לגמרי והיא שאלה כלכלית.

זאב אלקין: זה מה שצריך להעסיק אותנו כאן וזה מרכז העניין.

זאב אלקין: במסגרת אותו תחקיר עיתונאי עולה, ואחר כך גם התעמקתי בשאלה ובדקתי את הדוח המיוחד שבנק ישראל קיבל לצורך העניין - והוא גם מונח לפניי, ואם תרצה, אפשר להפיץ אותו גם ליתר חברי הוועדה – התרחשו שינויים כלכליים מאוד משמעותיים לגבי כל התשתית עליה בנויה כל הקונספציה של הבונדס.

זאב אלקין: בזמנו כאשר הארגון הוקם, הוא הוקם ככלי יחידי כמעט לגיוס הון חיצוני למדינת ישראל, אבל מאז קרו דברים, בעיקר בשנות ה-90 ובעשור האחרון של שנות ה-2000 כאשר נפתחו ערוצים נוספים לגיוס ההון החיצוני, חלקם קשורים לערבויות ארצות-הברית, חלקם ערוצים אחרים, ובמקביל גם התרחשו שינויים בכל מה שקשור לריבית של הבונדס.

זאב אלקין: אם בזמנו הריבית לא הייתה מי יודע מה אטרקטיבית ועיקר הלקוחות של הבונדס היו יהודים בתפוצות שראו בזה דרך לתמוך במדינת ישראל, כמובן זאת תמיכה שבכל זאת הביאה ריבית, אבל הבונדס, חלק גדול מהתקופה בה הוא פעל, לא היה עסקה כלכלית כדאית, אבל היום המצב הוא אחר לחלוטין.

זאב אלקין: מדובר בריביות שבהחלט הן כדאיות גם מבחינה כלכלית וההוכחה הברורה לכך היא ההפצה שהבונדס עוסק בה מול גורמים פיננסיים לחלוטין, שאין להם שום עניין לגבי מדינת ישראל ושום עניין אמוציונאלי כזה או אחר.

זאב אלקין: מדובר בבנקים, מדובר בחברות שרואות בזה השקעה כדאית בשוק ההשקעות וזה גם מופיע מפורשות כמסקנה מהדוח שכתב בנק ישראל.

זאב אלקין: אגב, הדוח הזה קצת התיישן.

זאב אלקין: הוא נכתב בשנת 2004 אבל עד כמה שאני יודע המגמה הזאת לא השתנתה בהרבה.

זאב אלקין: במקביל לנקודה הזאת, השאלה כמה זה עולה לנו.

זאב אלקין: אם מדובר באחד מאפיקים רבים לגיוס הון חיצוני, בריביות שהן לא ריביות קטנות ולכן זה גם תופס אחוזים די ניכרים גם בחוב הכללי.

זאב אלקין: סך הכל אגב, היום, אין מה לעשות, אם זאת תוצאה של הגיוסים הקודמים, הבלאנס השנתי הוא שלילי.

זאב אלקין: זאת אומרת, אנחנו יותר משלמים מאשר מגייסים, אבל זאת כבר תוצאה של הסיטואציה בה אנחנו נמצאים בעקבות השנים הקודמות.

זאב אלקין: השאלה שעולה היא האם עלות ההפצה שאנחנו משלמים – וזה כ-40 מיליון דולר בשנה, סכום שרובו מועבר לבונדס ארצות-הברית, יותר מ-30 מיליון דולר עד כמה שאני זוכר את החלוקה הפנימית – האם הסכום הזה הוא כדאי.

זאב אלקין: רשמית זה מעין עמלת הפצה שמדינת ישראל משלמת לבונדס ארצות-הברית שהוא חברה אמריקאית ולא נתון לשום פיקוח של מדינת ישראל, וזה גם נכון, כי מדובר בחברה אמריקאית, אבל מי שקובע את עמלת ההפצה, זה אנחנו, מדינת ישראל, כמו גם הריביות.

זאב אלקין: השאלה הכלכלית שעולה כאן היא האם הצירוף הזה של הריביות יחד עם עמלת הפצה שהיא יחסית גבוהה ומייקרת את כל הסיפור בצורה ניכרת, זאת עיסקה.

יעקב ליצמן: של מי עובד יהושע מצע?

זאב אלקין: של החברה הזאת.

זאב אלקין: הוא נשיא בונדס ארצות-הברית עד כמה שאני מבין.

יעקב ליצמן: אבל בדרך כלל זה מינוי ממשלתי.

זאב אלקין: נכון.

זאב אלקין: יש הסכמה שבשתיקה.

ראובן ריבלין: הוא חייב לקבל את אישור השלטונות בארצות-הברית.

סמדר אלחנני: הוא היה צריך לעבור את הבחינות של יועץ ניירות ערך.

זאב אלקין: נכון, יש הסכמה שבשתיקה.

זאב אלקין: לא הייתי רוצה ללכת לכיוון הזה.

זאב אלקין: אני לא רוצה שנעסוק כאן בסוגיה פרסונלית, אני לא רוצה שנעסוק כאן בטענות שהועלו בתחקיר של הבונדס כחברת נסיעות מועדפת על הפוליטיקאים, זה פחות מעניין אותי.

זאב אלקין: ברגע שמדובר בחברה אמריקאית שעוסקת בהפצה שלה בדרך שהיא בוחרת ואין כאן פיקוח ישראלי, היא עושה את זה כאוות נפשה, אבל מה שמעניין אותי, ואני חושב שצריך לעניין אותנו, האם זה בכלל כדאי למדינת ישראל, האם 40 מיליון דולר הם תורה מסיני, האם זה חייב להיות הסכום הזה, במיוחד החלק שמגיע לבונדס בארצות-הברית.

זאב אלקין: אגב, שוחחתי בעניין עם שני אנשים שבעיניי הם יחסית ברי סמכה – נשיא הבונדס הקודם, מר גדעון פת, ועם מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, אוהד מראני – ומשניהם שמעתי שגם אצלם, כל אחד במסגרת המשקפיים שלו, כשהוא מילא את התפקיד, השאלה הזאת תפסה מקום כבד ונראה להם שניתן להסתפק בפחות.

זאב אלקין: שניהם לא בטוחים שהגיע הזמן לסגור את הערוץ הזה כי היום יש ערוצים נוספים ומחר אולי לא יהיו ערוצים נוספים.

זאב אלקין: המצב הכלכלי הוא עניין דינאמי כמו שאנחנו רואים בשווקים ולא תמיד תעמוד למדינת ישראל אפשרות לגיוסים בדרכים אחרות, אבל הצירוף של הריבית עם עמלת הפצה מאוד גבוהה שמייקרת בפועל את כל הגיוס, נראה להם זכאי לדיון נוסף ושיקול נוסף, ולדעתם אפשר להקטין את זה בצורה משמעותית או לפחות לנסות לבדוק את זה.

זאב אלקין: כאן ראיתי את מקומנו כוועדת הכספים.

זאב אלקין: 40 מיליון דולר זה סכום לא קטן במסגרת של הדיונים.

ראובן ריבלין: אני מבקש רשות דיבור ב-2010.

ראובן ריבלין: אני רוצה לדבר ב-2010, כשמצא יסיים את תפקידו.

חיים אורון: על מה בדיוק הדיון?

חיים אורון: לא נמצא כאן נציג האוצר.

זאב אלקין: גם האוצר לא הגיע?

זאב אלקין: נציג האוצר נמצא.

גיל כהן: גם משרד מבקר המדינה נמצא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין הציג את הנושא והוא בהחלט ראוי לדיון.

ראובן ריבלין: להערכתי לא כדאי לשמוע את האוצר ואת מבקר המדינה בלי שנמצאים כאן אנשי הבונדס.

סטס מיסז'ניקוב: איך שאתם רוצים.

סטס מיסז'ניקוב: זה תלוי במציע.

סטס מיסז'ניקוב: אני מוכן לנזוף בבונדס לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: אנחנו נקיים דיון ואחר כך הוא יתחיל שוב.

זאב אלקין: בוודאי אני חושב שהבונדס ראוי לנזיפה.

זאב אלקין: הייתה בקשה ואני מבין שמשרד מבקר המדינה אמר שאת הבונדס עצמו הוא לא יכול לבדוק כי זאת חברה אמריקאית.

צבי ורטיקובסקי: זה לא גוף מבוקר.

ראובן ריבלין: כי זה גוף אמריקאי.

זאב אלקין: הסוגיה למה מדינת ישראל צריכה לשלם 40 מיליון דולר האלה היא סוגיה לשולחן הזה.

זאב אלקין: אני בהחלט נוטה להבין את עמדת החברים שאומרים שחבל לחזור על הדברים פעמיים ובמילא, אם נקיים דיון בשבוע הבא, יחד עם הבונדס אני מקווה, נחזור עליהם.

זאב אלקין: השאלה היא אם לא כדאי לתת איזושהי תחילת הצגה למשרד האוצר כדי להבין.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא בסדר היום בשבוע הבא.

זאב אלקין: יכול להיות שבעקבות דברים של החברים ממשרד האוצר, אנחנו נחשוב שיש עוד גורמים שכדאי להזמין לדיון.

זאב אלקין: לכן יכול להיות שכן כדאי לתת לנציג האוצר להציג איזושהי תמצית.

זאב אלקין: לגבי המשך הדיון, אני מקווה שזה לא יידחה עד לאחר הפגרה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מציע שנשמע את נציג האוצר למרות שאני לא יודע מה יש לו לומר כאן.

זאב אלקין: זה גם מי שמשלם.

זאב אלקין: הבונדס רק קולט את 40 מיליון הדולר.

סטס מיסז'ניקוב: מה שאנחנו כן יכולים לעשות זה לפנות לבונדס ולנזוף בהם.

זאב אלקין: הם לא כפופים לנו כוועדה,אבל הם עדיין גורם שנמצא בקשר מאוד הדוק לבנק ישראל ולמדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: הם יכולים גם לא להגיע בשבוע הבא או בעוד שבועיים.

זאב אלקין: רשמית, כן.

זאב אלקין: לכן כן הייתי ממליץ שבכל זאת נשמע את משרד האוצר.

זאב אלקין: אני מבקש שהמשך הדיון לא יידחה עד לאחר הפגרה.

גיל כהן: בתפקיד שלי אני אחראי על החוב החיצוני, על עסקאות מטבע חוץ במשרד האוצר ואני אדבר דווקא על חשיבות כלי הגיוס הזה.

גיל כהן: אני אומר למה הכלי הזה חשוב.

גיל כהן: במסגרת התפקיד שלי אנחנו עובדים גם מול שלושת חברות הדירוג וכמו שכולנו יודעים הדירוג עלה בשנה האחרונה אצל שלושתן.

גיל כהן: שלושת חברות הדירוג בדוח שלהן ציינו את הבונדס ככרית ביטחון מאוד מאוד חשובה למדינת ישראל דווקא בשעות קשות.

גיל כהן: אנחנו באוצר עשינו גם איזושהי עבודה ובדקנו את זה, ואם תרצו, אני אעביר אחר כך.

גיל כהן: יש כאן גרף שמראה בצורה יפה איך בכל משבר ובכל מלחמה בשנת 2001-2002 עולה הגיוס.

גיל כהן: מעלים את הגיוס ויכולת הגיוס שלהם עולה וזה בגלל אותם יהודים טובים שבאמת באים ומגייסים.

גיל כהן: זאת כרית ביטחון שכל חברות הדירוג ציינו אותה יחד עם כרית הביטחון של תוכנית הערבויות האמריקאית.

גיל כהן: הם קוראים לזה שתי כריות הביטחון וזה אחד הנימוקים להעלאת הדירוג של ישראל.

גיל כהן: לגבי העלות.

גיל כהן: נכון שהעלות, אם מחשבים את העלות, אם אני אחשב את העלות בשנת 2006 יחסית לעלות הגיוס העצמי אולי, העלות היא יקרה יותר, אם אתה מכניס את ה-40 מיליון של ההפצה, אבל צריך לראות מתי יש להשוות.

גיל כהן: קשה מאוד להשוות את זה לשנת 2006, אז באמת יחסית הכלכלה פורחת ומשגשגת.

גיל כהן: ניתן יהיה להשוות לדעתי דווקא באותם רגעים בהם יהיה כאן משבר.

זאב אלקין: עמלת ההפצה היא שנתית?

זאב אלקין: היא נחתמת כל שנה או שזה הסכם רב שנתי?

גיל כהן: היא שנתית והיא קבועה.

זאב אלקין: אבל היא לא חייבת להיות קבועה.

זאב אלקין: זה בהתאם לסיטואציה הכלכלית.

זאב אלקין: אתה יכול לנווט את זה.

גיל כהן: עמלת ההפצה הנומינלית נשארה אותו הדבר בשנים האחרונות, שזה אומר שריאלית היא הולכת ויורדת.

זאב אלקין: בגלל שכמות הגיוס עולה.

ראובן ריבלין: באופן יחסי.

גיל כהן: אפשרות הגיוס היא באזור המיליארד השנה.

ראובן ריבלין: נכון, אבל זה עלה.

ראובן ריבלין: כאשר יש לך הוצאות קבועות בלי להתחשב בהכנסה, ככל שההכנסות גדלות, ברור מה זה.

ראובן ריבלין: אלה דברים ברורים.

גיל כהן: בוודאי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, המדינה רואה בגיוס דבר שהוא מעבר לצורך הפיננסי של שנה רגילה.

זאב אלקין: על זה אין מחלוקת.

זאב אלקין: השאלה אם בשנים שהן שנים רגילות, וזאת לא שנה אחת – אנחנו הרי בתנודות לא של שנה – אנחנו צריכים לעמוד באותו היקף.

זאב אלקין: ריביות אנחנו משנים והשאלה אם אנחנו צריכים לעמוד באותו היקף של עמלת הפצה.

גיל כהן: צריך לזכור שהבונדס משמר משקיעים, הוא קשר ישיר ליהדות במקום.

זאב אלקין: אומר היושב-ראש הקודם של הארגון שהוא לא בטוח שזה צריך לעלות כל כך יקר.

ראובן ריבלין: כי הוא סיים את תפקידו.

ראובן ריבלין: אם היית שואל אותו תוך כדי תפקידו, יכול להיות שהוא לא היה אומר את זה.

זאב אלקין: אגב, הוא טוען שהוא הציע בדיקה של כל הסוגיה הזאת תוך כדי מילוי תפקידו ואין לי סיבה לא להאמין לו.

ראובן ריבלין: נכון, אין סיבה לא להאמין לו, אבל יחד עם זאת – ואת זה אני אומר לא היושב-ראש הקודם – בדרך כלל מה שרואים מפה, לא רואים משם.

גיל כהן: אני לא מייצג את הארגון אבל אני חושב שהארגון לקח את חברת מקנזי שתעשה שם עבודה.

זאב אלקין: שאלה שמעניינת אותנו היא מאיפה צמח הסכום הזה של 40 מיליון דולר?

זאב אלקין: האם הוא תורה מסיני?

זאב אלקין: האם יש לו הצדקה?

זאב אלקין: אתם טוענים לאורך כל הדרך שפיקוח על מה עושים ב-40 מיליון דולר אין לכם ואתם לא מתערבים בבונדס איך הוא מוציא את הכסף ולמה.

זאב אלקין: אתה מסכים לעמלת הפצה או לא.

זאב אלקין: אתה יכול לנהל משא ומתן עם הארגון האם עמלת ההפצה חייבת להיות 40 מיליון דולר, במיוחד בתקופות שאתה יודע שזאת עסקה כדאית, עצם ההפצה.

ראובן ריבלין: זה ברור שהם מסכימים וזה ברור שגם מדינת ישראל ברמה העקרונית קבעה מסיבות מסוימות לקיים את הבונדס.

ראובן ריבלין: אתה אומר שצריך לשקול את זה מחדש.

זאב אלקין: למה לא 20 מיליון?

זאב אלקין: אני לא אומר לסגור את הבונדס.

זאב אלקין: אני אומר שכל שנה, בהתאם למצב כלכלי, בהתאם לצורך, הרי גם כמות ההנפקה נקבעת כל שנה מחדש עד כמה שאני יודע וזה לא איזשהו כרטיס פתוח רב-שנתי.

זאב אלקין: כמו שאנחנו קובעים ריביות בהתאם לשינוי השוק, אם הריביות יעלו, תעלו גם ריביות.

ראובן ריבלין: הבונדס הוא מעבר לגורם שאוסף כספים

זאב אלקין: במידה רבה הוא הפסיק להיות כזה.

זאב אלקין: כאשר הבונדס היה בריבית לא כלכלית, הוא היה כזה.

ראובן ריבלין: אתה אומר שנסיר את כל הציונות.

זאב אלקין: לא.

ראובן ריבלין: התוצאה של הבונדס היא הלוואה למדינת ישראל.

זאב אלקין: נכון.

ראובן ריבלין: העלות של ההלוואה הזאת היא יותר גדולה מהעלות של בנק רגיל.

זאב אלקין: פעם זאת הייתה ציונות ואנשים הסכימו לריבית יותר גרועה מתנאי השוק, אבל היום זה ביזנס.

גיל כהן: הריבית עדיין לא כזאת גבוהה.

זאב אלקין: לפחות לפי הטענה של הדוח שלכם ב-2004, היא גבוהה.

גיל כהן: היא לא גבוהה.

זאב אלקין: זה סביר, זה כמו כל ההשקעות האחרון.

ראובן ריבלין: פעם ה-יונייטד ג'ואיש אפיל היה אחד הדברים הכי חשובים למדינת ישראל אבל היום כולו הולך לקהילות היהודיות בחוץ לארץ.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, כאשר אתה בא ומרצה לפניהם, אתה אוסף כסף למענם

זאב אלקין: לא כולו אבל רובו המכריע.

ראובן ריבלין: 80 אחוזים הולכים לקהילות עצמן.

ראובן ריבלין: דרך אגב, דבר מאוד חשוב, הקשר בין מדינתי ישראל לקהילות הוא דבר חוב והוא הרבה מעבר לנושא הכלכלי, אבל השאלות שלך הן שאלות.

זאב אלקין: השאלה אם בדרך הזאת צריך לממן אותו.

ראובן ריבלין: השאלות שלך בהחלט ראויות לדיון אבל אני לא בטוח שזה ברמה של ועדת כספים.

זאב אלקין: למה לא?

זאב אלקין: פלוס-מינוס 20 מיליון דולר אלה לא שאלות לוועדת הכספים?

ראובן ריבלין: אתה אומר למשל שתהיה סכנה למדינת ישראל אם יקומו היהודים ויעזבו.

זאב אלקין: לא על זה אני מדבר.

זאב אלקין: אני לא שואל שאלה האם צריך את הבונדס או לא.

זאב אלקין: אם ניתן בשנים מהסוג כמו השנים האחרונות – וזה כבר כמה שנים טובות – להחזיק את זה ב-20 מיליון דולר או ב-30 מיליון דולר, מה שאני מצפה מהמדינה הוא שהיא לפחות תעשה מאמץ.

זאב אלקין: היות שבגלל הקשר ההדוק של הבונדס למערכת הציבורית והפוליטית הישראלית, כי הוא משתמש בנו כחברי כנסת, כשרים, במסגרת התהליך, בגלל זה אני חושב שהצורך לשאול את כל השאלות האלה ולנהל משא ומתן עיקש מול הבונדס על עמלת ההפצה, הוא עוד יותר גדול כי יש חשש שמא המדינה חותמת בעיניים עצומות על העמלה הזאת.

ראובן ריבלין: אחרי ששמענו את הדברים, אני מציע להמשיך לקיים את הדיון בנוכחות הבונדס.

זאב אלקין: אולי גם להזמין, אם תסכימו לדעתי, את יושב-ראש הבונדס לשעבר כדי לשמוע אותו.

זאב אלקין: יש את גדעון פת, את מאיר רוזן ועוד.

זאב אלקין: אפשר להזמין כמה מהם.

זאב אלקין: אפשר להזמין את יושבי-הראש האחרונים.

ראובן ריבלין: גם מר מצא מגיע לכאן מפעם לפעם ואפשר לברר מתי הוא כאן.

ראובן ריבלין: אולי גם אפשר להזמין את אלה שרואים את עצמם לכהונה הבאה בבונדס.

סמדר אלחנני: אני רוצה להוסיף לראייה הכוללת.

סמדר אלחנני: רשמתי לכם את כל ההיסטוריה.

סמדר אלחנני: הדיון האחרון בוועדה על הבונדס היה בערך לפני 15 שנים וגם אז נאמרו אותם הדברים.

זאב אלקין: אגב, תשימו לב, זה שליש מהחוב החיצוני של מדינת ישראל והדיון האחרון היה לפני 15 שנים.

סמדר אלחנני: אז זה לא היה שליש.

סמדר אלחנני: אז זה היה הרבה יותר קטן.

סמדר אלחנני: החוב החיצוני הולך וקטן, כך שחלקו של הבונדס קטן.

זאב אלקין: היום זה שליש.

סמדר אלחנני: נכון.

סמדר אלחנני: אני מנסה בהזדמנות זו לומר שלמדינה אין יכולת להתערב בעלויות הבונדס ובכל מה שהם עושים.

סמדר אלחנני: צריך למצוא דרך להפעיל ואולי האוצר יודע איך לחסוך בכספים.

זאב אלקין: למדינה אין יכולת לומר להם איך להוציא את הכסף, אבל המדינה חותמת אתם הסכם שזה יעלה למדינה 40 מיליון דולר.

סמדר אלחנני: לא, אלה הוצאות ההפצה של הבונדס.

סמדר אלחנני: עלות הוצאות הפצה כוללות 220.

סמדר אלחנני: זה הכל יחד, הוצאות ההפצה.

סמדר אלחנני: הוצאות ההפצה, 220 מיליון שקלים.

קריאה: זה כמו הוצאות קבועות.

סמדר אלחנני: זה כמעט קבוע.

זאב אלקין: אבל מי קבע אותן?

סמדר אלחנני: הרבה אי אפשר להתערב בזה.

סמדר אלחנני: השאלה היא לגבי מדיניות גיוס ההון בכלל, החוב החיצוני.

סמדר אלחנני: החוב עולה לנו המון כסף.

סמדר אלחנני: תראה את מרכיבי הריבית.

זאב אלקין: אמרתי שהבלאנס הוא שלילי.

סמדר אלחנני: זה דווקא טוב.

סמדר אלחנני: ראית בנייר שלי שהשנה הזאת צפויה הקטנת החוב.

סמדר אלחנני: מגייסים פחות ופודים יותר.

ראובן ריבלין: לטענת מצא הגיוס השנה היה מעל ומעבר.

סמדר אלחנני: הם שינו את מדיניות הגיוס.

סמדר אלחנני: פעם חיפשו מוסדיים עם אגרות חוב בסכומים גבוהים לתקופה ארוכה, דבר שהגדיל את פרמיית הסיכון כמובן.

סמדר אלחנני: עכשיו זה למשקיעים קטנים ואגרות חוב קטנות.

סמדר אלחנני: מה שאני מנסה להוביל כאן הוא שבסך הכל ועדת הכספים לא אומרת שום דבר לגבי מדיניות גיוס ההון.

סמדר אלחנני: אנחנו צריכים לראות תמונה כוללת, מה לוח הסילוקים של המדינה לעשר השנים הקרובות, כמה צריך יהיה לגייס כדי לעמוד בהחזר חוב, יכול להיות שמגייסים יותר מדי וזה חלק מהבעיה.

סמדר אלחנני: הוועדה לא רואה את זה בכלל.

סמדר אלחנני: בהזדמנות זאת שאתה מוביל את הדיון, אני חושבת שצריך לראות מי קובע כמה הון יגייסו.

סמדר אלחנני: מדינת ישראל נמצאת עכשיו במצב מצוין, היא לא משתמשת בערבויות אמריקאיות, היא מגייסת באיגרות חוב רגילות בריבית מאוד נמוכה.

סמדר אלחנני: עדיין אני חושבת שצריך להיות איזשהו דיון כי נטל הריבית על החוב הוא מרכיב כל כך גדול בתקציב היום, שכל דבר שאתה מקטין את החוב, אתה משחרר מקורות בתקציב וכאשר אתה נתון במגבלת ההוצאה, זה דבר אמיתי.

סטס מיסז'ניקוב: תודה לכולם.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו נדבר שוב עם הבונדס ועם כל הגורמים המעורבים.

זאב אלקין: אם אפשר אדוני היושב-ראש שלא נדחה את המשך הדיון עד לאחר הפגרה.

סטס מיסז'ניקוב: נשתדל לקיים את הדיון כמה שיותר מהר.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.