הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 117, 2008-07-22 10:00

סופה לנדבר: קודם כל, בוקר טוב לכולם.

סופה לנדבר: אנחנו נעשה סבב היכרות ונתחיל את הישיבה.

סופה לנדבר: אני יושבת ראש ועדת פניות הציבור, אני גם יושבת ראש הפדרציה הישראלית דוברי רוסית.

סופה לנדבר: אבא שלי היה במקרה, או לא במקרה, איש צבא.

סופה לנדבר: אני נולדתי בלנינגרד, הוא סיים אקדמיה צבאית בסנטפטרסבורג וכך כל החיים אני קשורה לצבא ולמה שהתרחש שם, מתחת לגג הזה שנקרא קשר לצבא וקשר לאנשי צבא ויש לי פינה חמה לא רק לאנשים שעברו את המלחמה הזאת, יש לי פינה חמה לכל מה שהתרחש ומה שקשור לאנשים שם.

סופה לנדבר: לפני שנים רבות, כאשר קמה כאן העמותה של אנשי צבא לשעבר, עמדתי באולם וסיפרתי איך אני קשורה ולמה יש לי פינה חמה בלב ופתאום קם בן אדם ואמר 'אבא שלך סיים אקדמיה בסנטפטרסבורג?

סופה לנדבר: איזה אקדמיה הוא סיים?' אמרתי, 'אני חושבת אקדמיה של תקשורת', אז הוא אמר 'איזה אקדמיה, מה השם?

סופה לנדבר: ' אמרתי, 'אני לא יודעת שהיו כמה אקדמיות שקשורות לעניין הזה', אז הוא אמר 'כן', וכאשר אמרתי את השם של אבא שלי, הוא הפסיק לחקור ואמר 'תשמעי, אבא שלך ואני, אנחנו היינו שני יהודים באקדמיה' והתברר שהוא היה חבר של אבא שלי.

צביקה קן תור: אני המנהל הכללי של העמותה להקמת המוזיאון, אני עומד בראש הפרויקט הזה.

צביקה קן תור: זה למעשה חלק מעמותת 'יד לשיריון' שמנהלת את האתר פה, כאשר יושב ראש העמותה זה האלוף חיים ארז והמנהל הכללי של העמותה 'יד לשיריון' זה תת אלוף במילואים מנשה ענבר.

צביקה קן תור: כמו שאמרנו, אנחנו בדיון עם הממשלה ויושב ראש ועדת ההיגוי שלנו זה תת אלוף עוזי קרן ממשרד ראש הממשלה.

צביקה קן תור: עד כאן כוחותינו.

צביקה קן תור: (סבב היכרות).

חיים ארז: לפני שמר צביקה קן תור יציג את הנושא, קודם כל, כמובן שאנחנו שמחים לארח את כל מי שנמצא פה, את הווטרנים אנחנו מכירים כבר שנים רבות, ישבנו יחד, התייעצנו יחד וביחד הגענו לנקודה הזו שכבר אפשר לזוז קדימה.

סופה לנדבר: עכשיו חייבים רק להמריא.

חיים ארז: כן.

חיים ארז: בארץ קשה להמריא, מפני שתמיד יש כאלה שנתפסים בכנפיים.

סופה לנדבר: אתה מספר לנו?

חיים ארז: אנחנו, בסופו של דבר, אחרי עבודה רבה מאוד בשיתוף פעולה של כל הגורמים, משרד ראש הממשלה והאוצר, כל אחד בזמנו, לפחות הגענו למצב שיש החלטות, כסף מתחיל לזרום וכרגע עדיין יש לנו מגבלה מסוימת שהיא תיפתר וזה לגמור את אישורי התב"ע, כאשר למעשה זה עבר, תב"ע בשטחים, זה כבר הופקד, הוגש וזה מחכה לחתימות.

חיים ארז: אני מניח שאין שום סיבה שזה לא ייגמר.

חיים ארז: אנחנו התחייבנו בפני משרד ראש הממשלה לא להתחיל לחפור באדמה עד שהתב"ע לא חתומה.

חיים ארז: אני חושב שבדין, הממשלה מכניסה כסף, היא רוצה שהכל יהיה על פי כללים וחוקים, וזה בהחלט סביר.

חיים ארז: עדיין יש לנו חילוקי דעות וויכוחים לא קטנים עם הגורמים השונים, האדריכלים שרוצים יותר כסף ממה שאנחנו מוכנים לתת ומעצב שרוצה יותר כסף.

סופה לנדבר: אז תחליפו את האדריכלים.

חיים ארז: כן, אבל גם הם רוצים יותר.

חיים ארז: לכן אנחנו נמצאים במשא ומתן מתוך הנחה שאנחנו באמת צריכים לנצל את התקציב שעומד לרשותנו בצורה הטובה ביותר.

חיים ארז: אני חושב שכרגע למעשה, מבחינת האישורים, מבחינת הקשר עם הממשלה, ועדת ההיגוי, פחות או יותר אנחנו מסודרים ובאמת מה שמעכב כרגע זה לעשות הסכמים עם האדריכלים, עם הגורמים הנוספים ולהתחיל לעבוד.

סופה לנדבר: מה כל כך קשה לבחור את האדריכלים?

סופה לנדבר: אם עד כה אתם לא בחרתם את האדריכלים, אז אפשר---

חיים ארז: בחרנו אותם, ויש לנו איתם חילוקי דעות שייפתרו.

חיים ארז: כל אחד רוצה להרוויח יותר וזה משא ומתן שאנחנו נגמור אותו, לדעתי, בימים הקרובים.

צביקה קן תור: חברת הכנסת סופה לנדבר פתחה אולי בסיפור אישי קטן ואני מודה ומתוודה, כישראלים שגדלנו פה בארץ, כל הדבר הזה היה לנו זר ואפילו מוזר, כשראינו את האנשים עם המדליות, שזה לא נהוג בישראליות.

צביקה קן תור: אבל לאט לאט, כשהתחלנו להוריד את האבק ואת הכל, הסתבר לנו שמשהו מעוות היה בידע שהוענק לנו וניתן לנו, ואם בתחילת שנות החמישים, דיברנו על השואה והגבורה, היום אנחנו מדברים על השואה בלבד.

צביקה קן תור: אני לא מזלזל ואני לא רוצה לפגוע כהוא זה בנושא השואה, אבל העם היהודי עשה גם דבר שנקרא גבורה, בלי מרכאות, והפרק הזה משום מה נעלם מספרי הלימוד ומהידע של האנשים, ולכן לא ידענו על כל הנתון הזה של מיליון וחצי יהודים שלחמו ושל רבע מיליון יהודים שנפלו.

צביקה קן תור: כשאנחנו מתחילים לדבר על נתונים יותר מדויקים, אז צבא ארצות הברית, תראו את הכמות, 550,000, צבא ברית המועצות, אנחנו לא ידענו את זה, זאת אומרת אלה נתונים שלא ידענו וכדאי ללמוד את זה, וסולז'ניצין יכול לכתוב ב-200 שנים ביחד שהעם היהודי נלחם בחזית טשקנט, הנתונים הם קצת שונים ואם יהיה לנו יותר זמן ותוכלי אחרי זה לבוא לתערוכה...

צביקה קן תור: אנחנו מדברים על יהודים בצבא הבריטי ובחבר המדינות, אנחנו מדברים על יהודי ארץ ישראל שזו כמות יוצאת דופן, אנחנו מדברים על הפרטיזנים.

צביקה קן תור: הסיפור אצלנו התחיל לצוץ בראשית שנות האלפיים, 2002.

צביקה קן תור: אז התקבלה החלטת ממשלה ראשונה בנושא הזה וכתוצאה מכך התחלנו להיפגש עם אנשים, ייסדנו את הארגונים.

צביקה קן תור: אני רוצה לציין את היהודי, מר ארקדי טימור, ז"ל, שבזכותו בעצם ה"שיגעון" נכנס לנו.

צביקה קן תור: הוא דחף ועשה את זה.

צביקה קן תור: יחד איתו, מר חיים ארז, מר שלמה שמיר, שהיה מפקד הבריגדה מטעם 'ההגנה', טומקה, שהיה פרטיזן, מנשקה נמצא פה, מר בני מיכלסון שהיה רמ"ח היסטוריה בצה"ל, מר מוטי כפיר גם איש שעשה הרבה, לא כדאי לדבר.

צביקה קן תור: מאי קיש, זה הבן של הבריגדיר קיש, שהיה בתחום ארץ ישראל ואז בשנת 2002 הנחנו אבן פינה מתוך תמימות שבתוך שלוש שנים אנחנו נסיים את ה...

צביקה קן תור: מטרת המוזיאון מבחינתנו זה לספר ולהמחיש למבקרים את סיפור לחימתם וחלקם של החיילים היהודיים בצבאות בעלות הברית, לוחמי המחתרות והפרטיזנים במלחמת העולם השנייה, בהשגת הניצחון על גרמניה הנאצית ומדינות הציר, להדגיש את פרק הגבורה היהודית באחת התקופות הטרגיות בתולדות עמנו, לציין את תרומתם להקמת צה"ל ולניצחון במלחמת העצמאות, דבר שאנחנו קיבלנו כמובן מאליו, אבל זה פרק מאוד משמעותי, וכמובן להוות מוקד לחינוך בני הנוער וחיילי צה"ל.

צביקה קן תור: מבחינת השיטה, אנחנו הולכים לבנות מוזיאון מדרום לבניין המשטרה כאן, במבנה תת קרקעי בשטח של כ-2,000 מטר מרובע, כאשר קהל היעד יהיה גם מבקרי אתר 'יד לשיריון' וגם אנשים שיבואו במיוחד למוזיאון עצמו.

צביקה קן תור: אנחנו מאמינים שבעזרת הטכניקות שאנחנו נפעיל פה, זה יהווה אבן שואבת לעידוד הדורות הצעירים לידע, לימוד ומחקר בנושא הזה.

צביקה קן תור: שוב, נספר את הגבורה שבצד השואה, אתר ייחודי מסוגו.

צביקה קן תור: אנחנו עשינו הרבה מאוד פעילויות בנושא, הקמנו פה תערוכה.

צביקה קן תור: היה ערב הצדעה ללוחמת היהודייה, הקמנו אתר אינטרנט, יש סרט שטלעד הפיקה והפקנו גם סרטון לתערוכה.

צביקה קן תור: הסרטון עצמו הוא בעברית, אבל עשינו גם דיבוב לרוסית.

צביקה קן תור: (הקרנת סרט).

צביקה קן תור: הסרט ממשיך ברוסית.

צביקה קן תור: מר דוד זלבנסקי, זה החלק שלי אליך.

צביקה קן תור: הסרט ממשיך בעברית, זה קטע סרט קצר של תשע דקות.

סופה לנדבר: ברשותך, מר קן תור, בגלל שהגענו לכאן והבטחתי לך ואני מבטיחה היום שאנחנו החלטנו, כוועדת פניות ציבור, לעקוב מקרוב על מה שמתרחש כאן ואמרתי שהסבלנות נגמרת ובגלל שלימדו חברים, שעברו את החיים במדינת ישראל ונלחמו כאן

סופה לנדבר: במלחמות ואני מכבדת את כל המלחמות וכל המשתתפים במלחמות, גם אנחנו, אני, כיושבת ראש הפדרציה, היה לי מנהל כללי שהיה המנהל הכללי של גבעת התחמושת, מר חגי מן, הוא היה לפני זה המנהל הכללי של הפדרציה הישראלית לדוברי רוסית אחרי הצבא וגם לנו יש גשר עם החברה הישראלית, אבל אני, כחברת כנסת וכיושבת ראש ועדת פניות ציבור, לפי בקשה של חבר הכנסת איווט ליברמן, רוצה לעקוב מקרוב על הקמת המוזיאון.

סופה לנדבר: אני, ואתה שמעת את זה בישיבה שהשתתפת בה, אמרתי, משנת 2002, כאשר היו אישורים והחלטות ראשונות, עברו כמה שנים טובות, אני רוצה עכשיו לראות מקרוב תכל'ס, אז אני רוצה היום בישיבה הזאת את התאריכים המדויקים.

סופה לנדבר: שמעתי ממך שהתחלת הכסף התקבל, אני רוצה היום לשמוע ממשרד האוצר, ממשרד הפנים, לדעת מתי התקבלו אישורים.

סופה לנדבר: בישיבה הקודמת שמענו מלשכת ראש הממשלה, מנציגים של ראש הממשלה, שהם יהיו גמישים ותכל'ס יהיה בקרוב.

סופה לנדבר: היום אני לא רוצה לשמוע את ההיסטוריה, אני רוצה לשמוע את העתיד, את התאריכים, את ההתקשרויות, מה חסר ומה צריכים לעשות ואנחנו, כוועדה, נהיה לובי להקמת מוזיאון.

סופה לנדבר: גם נציגת האוצר הגיעו והנציגים של משרד הקליטה ומשרד הפנים ומשרד הביטחון ומשרד ראש הממשלה, תאריכים.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים היום לשמוע תאריכים.

חיים ארז: מבחינת האחריות הכוללת על הקמת המוזיאון, היא מוטלת על העמותה שהוקמה לנושא הזה, העמותה להקמת המוזיאון, איתה יש הסכם עם הממשלה.

חיים ארז: כרגע, אני לא רואה שום דבר שקשור בממשלה, באוצר, במשרדי הממשלה, שמעכב.

חיים ארז: כרגע הכל כבר בידינו.

שלומית אבינח: עניין הקרקע שעלה בישיבה הקודמת.

חיים ארז: גם הקרקע זה באחריותנו.

חיים ארז: זאת אומרת, אין כרגע שום נושא שמישהו מעכב מהממשלה או מההסכמים.

חיים ארז: יש לנו כרגע תרומה שצריכה להיכנס, של עזריאלי.

חיים ארז: נכנס חלק מהמענק.

חיים ארז: יש לנו הסכמים עם הממשלה לגבי הדרך שבה הכספים יוזרמו.

חיים ארז: יש שתי שיטות.

חיים ארז: שיטה אחת מקדמה, תמורת ערבות שנביא, ושיטה שנייה תמורת קבלות.

חיים ארז: אנחנו, עד שלא ראינו שכסף זורם, לא עשינו שום הסכמים, לא עם אדריכלים ולא עם מעצבים, דיברנו איתם, החלטנו עם מי אנחנו מדברים, כיוון שיש כסף, אנחנו בתהליך עכשיו של משא ומתן ואפשר יהיה להתקדם.

חיים ארז: זאת אומרת, כרגע הכל בידינו, בידי העמותה להקמת המוזיאון ובידי ה---

סופה לנדבר: כמה זמן אתם צריכים להתקשרות עם האדריכלים?

חיים ארז: זה ימים, אבל אחר כך יש תהליך של כל מה שקשור לבדיקה... כרגע גם הנושא של התב"ע לא מעכב.

חיים ארז: יש המון עבודה שקשורה בתכנון עד שנגיע ללחפור באדמה, זה ייקח אני מניח...

חיים ארז: אנחנו רוצים להתחיל לחפור בסוף השנה, עד אז לגמור את התכנונים, לגמור את האישורים שצריך כמובן לאשר, מול הוועדות השונות ולהתחיל לרוץ קדימה.

חיים ארז: בינתיים אנחנו הולכים בכמה מישורים, מישור אחד זה איסוף חומר שאנחנו כבר עוסקים בו למעשה ארבע שנים.

חיים ארז: בחרנו את האוצרת שמתחילה להכין את החומר שלה ואני מניח שהדברים יהיו במקביל, אבל המטרה ששמנו לעצמנו, לקראת סוף השנה, להתחיל לעבוד בשטח.

סופה לנדבר: מתי בסוף השנה?

חיים ארז: אני מניח שזה יכול להיות נובמבר, דצמבר, אני מקווה שנספיק.

סופה לנדבר: משרד האוצר, מה חדש יש לנו?

טטיאנה פולייבה: זה כמו שגם הנציג של העמותה אמר, שאין עדיין הוצאות וקבלות שהם... אי אפשר לזוז ולהתחיל לעבוד.

סופה לנדבר: יש לך מידע על 2 מיליון שקלים שישראל ביתנו העבירה למען המוזיאון הזה, לפי הסכמים קואליציוניים?

סופה לנדבר: איפה הכסף?

טטיאנה פולייבה: החוזה נחתם בסוף שנת 2007, בסכום של 16 מיליון שקלים, לפי החלטת ממשלה.

טטיאנה פולייבה: הסכום של 2 מיליון שקל הועבר בתחילת שנת 2008 וכרגע זה כסף שאין החלטת ממשלה שתומכת ב...

טטיאנה פולייבה: הכסף הועבר כבר למשרד ראש הממשלה, אבל כרגע---

סופה לנדבר: אז זה נוסף ל-8 מיליון שהיו, כן?

טטיאנה פולייבה: מה זה 8 מיליון?

סופה לנדבר: היו 8 מיליון שהעבירו למטרת הקמת המוזיאון, עד כה היו 8 מיליון, עוד שניים, זה 10 מיליון.

טטיאנה פולייבה: אני יודעת שיש חוזה על 16 מיליון וש-2 מיליון, לפי הבטחה של אגף התקציבים, הועברו.

עוזי קרן: אני מרכז את כל משרדי הממשלה, מול, או יחד עם העמותה, ואני רוצה לתת דוח מלא.

עוזי קרן: קודם כל, עד חתימת ההסכם, שנחתם ב-25.12.07, היו הרבה מאוד עיכובים ואני חושב שאת נוהגת בתבונה שאנחנו לא עוסקים עכשיו בארכיאולוגיה מי עיכב את זה.

עוזי קרן: אבל מה-25.12, כלומר מתחילת שנת 2008, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא ומסדירים את כל הדברים השנויים במחלוקת.

עוזי קרן: כלומר, אם מישהו מפניות הציבור פנה ואמר שהיתה סחבת, לפי דעתי הוא צודק עד 2008 אולי.

עוזי קרן: מ-2008 אנחנו מקיימים את התהליכים הבאים.

עוזי קרן: נתחיל עם כספים – משרד ראש הממשלה הוא המשרד שאוסף את הכספים.

עוזי קרן: כרגע יש אצלנו, במשרד ראש הממשלה, תקציב 2007, 4 מיליון שקלים, תקציב 2008, קרוב ל-4 מיליון שקל, כלומר יש 8 מיליון שקל זמינים שיכולים לזרום לפרויקט תמורת כך שהפרויקט מבצע עבודות בשטח ותמורת העובדה שהעמותה מפקידה סכום לא של 8 מיליון, רק של 4 מיליון.

סופה לנדבר: לאן נעלמו עוד 2 מיליון?

עוזי קרן: אני לא יודע מאיפה האינפורמציה על השניים, אבל אני לא מחפש את השניים.

עוזי קרן: יש לנו 16 מיליון, אם את רוצה.

עוזי קרן: ב-2009 יהיו עוד 4 מיליון, ב-2010 עוד 4 מיליון, כלומר אין בעיה של כסף במשרד ראש הממשלה.

עוזי קרן: החלטת הממשלה היתה מתוחכמת, היא בעצם יצרה מצב שכל המשרדים, יש שבעה משרדים שמשתתפים בעניין, משרד הקליטה ומשרד הפנים, כולם העבירו התחייבויות לחשבות משרד ראש הממשלה, כשהפעם אנחנו לא צריכים לקבל טובות מאף אחד.

עוזי קרן: כלומר אין בעיה, לא של 10 מיליון ולא 8 מיליון, הכסף זמין.

עוזי קרן: עכשיו העמותה היתה צריכה להפקיד את הסכום הראשוני.

עוזי קרן: נכון שלפני הישיבה הזאת ערכתי בירור, אז הסתבר שביום שני היה צריך להיכנס הכסף, אמרה החשבת שלהם, גב' שונטל, שנמצאת עכשיו בחוץ לארץ, והחשבונית הראשונה תיכנס לפירעון כשהיא תגיש אותה.

עוזי קרן: כלומר אם מחר צביקה יגיש חשבונית, יש כסף של העמותה, אמור להיות כסף של העמותה, אני לא בדקתי את הכסף, יש כסף של הממשלה ואפשר לפרוע אותו.

סופה לנדבר: כן, אבל יש פה בינתיים רק רבע מיליון.

עוזי קרן: אם הם יגישו חשבוניות, עד 4 מיליון אפשר לפרוע אותם, פשוט לא הגישו חשבוניות כי לא עשו עבודות בשטח.

עוזי קרן: השטח מתחלק לשני חלקים.

עוזי קרן: אחד, עבודות איסוף, וזה הם עושים, אבל הם הגישו גם חשבונות, אין בעיה.

עוזי קרן: מה שהממשלה מגבילה, בהסכם, היא אומרת שעד שלא יתחילו לחפור בשטח, תנאי החפירה בשטח, לעבודה של בטונים, היא שיהיה תב"ע, התב"ע, מטפלת בה העמותה, זו אחריות העמותה, היא מטפלת בהשגת התב"ע, היא קרובה מאוד ליעד, וכשיהיה תב"ע אפשר יהיה גם להתחיל פיזית בשטח.

עוזי קרן: היום אפשר רק לאסוף חומרים וגם לזה יש מימון.

עוזי קרן: זה בתחום המימון.

עוזי קרן: מבחינת העבודה השוטפת, יש ועדת היגוי שהתכנסה שלוש פעמים.

עוזי קרן: יש הדדיות, יש דיווחים, יש פרוטוקולים, זה מסודר, ובעצם להערכתי, ואני שמעתי את זה גם מעמיתי, מר חיים ארז, שהוא יושב ראש העמותה, ואני כמייצג הממשלה, אין שום עיכובים.

עוזי קרן: יהיו עיכובים אם לא יהיה להם תב"ע.

עוזי קרן: אין שום עיכובים, העמותה יכולה להתחיל לאסוף את החומרים ויש על זה תשלומים, יש על זה כסף והעניין סגור ומסוגר.

עוזי קרן: היו הרבה עיכובים, למשל אצלנו התחלף יושב ראש ועדת הכספים אז עוד פעם מישהו צריך ללמוד את הפרק הזה.

עוזי קרן: למשל אנחנו באנו כבר לבחור מועצה ציבורית, את ראית שזה הגוף הבכיר ביותר, לא בחרנו.

עוזי קרן: זה לא מעכב, לא ביררו עם כולם, אבל אין עיכובים ברמת הביצוע בנקודת הזמן הזאת.

עוזי קרן: בהיסטוריה, בעבר היו, היום אין.

עוזי קרן: אני נותן לך את מה שאמרתי בצורה כתובה.

סופה לנדבר: אני רוצה להבין מה שיהיה עם הקרקע.

סופה לנדבר: משרד הפנים, בבקשה תגידו לנו איפה זה עומד, מה זה יהיה.

יעקב דהן: לגבי התב"ע, דיברנו בפעם שעברה בישיבה.

סופה לנדבר: שהם היו צריכים להכין מסמכים ולהגיש.

יעקב דהן: התב"ע הופקדה, אבל מה שקורה, ביהודה ושומרון צריך את אישור שר הביטחון ונכון לישיבה שעברה, עדיין שר הביטחון לא חתם וזה דבר שצריך לסדר.

שאול דלל: אני אביא את זה היום ללשכת השר, שהם יזרזו את הליך---

סופה לנדבר: אתם צריכים עזרה?

שאול דלל: לא.

סופה לנדבר: אני מקווה שתסדרו מהר מאוד.

סופה לנדבר: אגב, חוק הווטרנים והבלוקדניקים עבר בתקופה כאשר הוא היה ראש הממשלה, ואני מאמינה שיש לו פינה מאוד מאוד חמה לאותם וטרנים, גם מיליון הבטחות שהיו, ואני יודעת שהשר ברק היה כלפי הווטרנים והבלוקדניקים ממש בסדר.

סופה לנדבר: תזרזו את החתימה של שר הביטחון ואם אתם לא תצליחו, אז אנחנו נביא את כל הווטרנים לשם.

שאול דלל: אחרי החתימה זה הולך, אני מניח, למשרד הפנים, לשינוי הרישום.

סופה לנדבר: הם מביאים לך חתימה מחר, מה קורה הלאה?

יעקב דהן: קודם כל יש את מינהל התכנון ביהודה ושומרון.

סופה לנדבר: בסדר, אני מתכוונת למינהל מקרקעי ישראל.

יעקב דהן: בעצם זה מופקד כבר, מופקד, רק בגלל החתימה של משרד הביטחון---

שלומית אבינח: יש לך הערכה של זמן?

יעקב דהן: אני לא יודע להגיד לכם.

סופה לנדבר: לא, אבל מה הצעדים הבאים?

סופה לנדבר: הביאו חתימה ממשרד הביטחון, מה הלאה?

יעקב דהן: אז היא בעיקרון מאושרת.

יעקב דהן: התכנית הזאת כבר הופקדה.

סופה לנדבר: כמה זמן צריך לעבור?

סופה לנדבר: הופקדה באיזה תאריך?

יעקב דהן: זה אולי כמה שבועות קצרים.

שאול דלל: אם התכנית הופקדה, אין חתימה של שר הביטחון או של אלוף פיקוד---

יעקב דהן: היא הופקדה פעם, ועדיין אין לנו---

מנשה ענבר: חברת הכנסת לנדבר, ברשותך.

מנשה ענבר: התב"ע הזאת מטופלת קרוב לשמונה שנים, עם כל הביורוקרטיות של אזור יהודה ושומרון וכל השאר, היא עברה הפקדה מלאה של 60 יום, יצאה מהפקדה, היא היתה צריכה לעבור לשר שייתן לה תוקף, התהליך הזה של העברה של התכניות לשר לא התקיים.

מנשה ענבר: נכון לשלשום בבוקר, אני הייתי אצל עוזר שר הביטחון להתיישבות, מר איתן ברושי, והסתבר לי שהחומר עוד לא הגיע אליו.

מנשה ענבר: ביקשתי ממנו להאיץ את התהליך של התכנית מאזור יהודה ושומרון, להביא לשר, שייתן תוקף.

שלומית אבינח: מר שאול דלל לוקח את זה על עצמו.

מנשה ענבר: לטעמי, אחרי שהשר נותן תוקף, התכנית בתוקף ומה שצריך זה באמת להריץ את המבנה, אחרי שהוא יגמור תכנון והכל, לאישור של המבנה וזה הכל.

שאול דלל: ממי מר איתן ברושי צריך לקבל את הניירות?

מנשה ענבר: מאיו"ש, מראש ענף תשתיות, מוועדת תכנון עליונה של איו"ש, מר מוסקוביץ, מר מיקי בן שבת, מהחבר'ה האלה.

מנשה ענבר: כבר כל החומר אצלם.

חיים ארז: בכל מקרה כרגע זה לא עוצר את עבודות ההכנה, אבל חשוב מאוד שפה זה ייסגר, ואם תהיה פה דחיפה שם, זה חשוב גם מאוד.

סופה לנדבר: כאשר זה יוצא ויש אישור על הקרקע, אתם יכולים לעלות על הקרקע גם בספטמבר, גם באוקטובר, כן?

חיים ארז: כן, כן.

חיים ארז: ברגע שנגמור את התכניות ויש תהליך של בדיקות קרקע וקידוחים, כל מיני דברים שקשורים, מפני שזה מבנה די מורכב, אבל---

סופה לנדבר: אתה יודע, אני קצת למדתי.

סופה לנדבר: כולנו בנוער רוצים לבנות ולהיבנות, אני גם בניתי בארץ, אז אני מבינה שמי שרוצה, אין זו אגדה.

סופה לנדבר: אני רוצה שבספט

סופה לנדבר: מבר אנחנו נקיים עוד ישיבה ואני מאמינה שבאוקטובר אתם יכולים לעלות על הקרקע, אם אתם כל כך רוצים לעלות ואני מאמינה שאתם כן רוצים.

בוריס פלדמן: אני יכול להגיד שבמשך הפגישות שהיו בזמן הקרוב, אני יכול לציין שהיתה התקדמות ואני מקווה שבשעה טובה.

צביקה קן תור: מר דוד זלבנסקי, אתה יכול גם להוסיף משהו.

צביקה קן תור: אז תספר על הפגישה שהיתה לך עם תמר ביום ראשון.

דוד זלבנסקי: (דבריו מתורגמים מרוסית ע"י שלומית אבינח).

דוד זלבנסקי: במקביל להשגת הכסף, נערכת עבודה רצינית לגבי איסוף החומרים, וגם חתימת חוזים עם משתתפי המלחמה.

דוד זלבנסקי: בימים אלה מתקיימים מפגשים בין עובדי המוזיאון בלטרון, עם המוזיאונים שקיימים בארץ, של הווטרנים.

דוד זלבנסקי: לומדים את החומר הקיים במוזיאונים האלה, מתאמים ביניהם איך לאסוף את החומרים.

דוד זלבנסקי: אתמול היה מפגש מאוד מעניין.

דוד זלבנסקי: בפירוט רב ובעניין רב הם הסתכלו על התערוכה, הם בדקו את הארכיון, כבר סיכמו ביניהם מה אפשר להעביר ללטרון.

דוד זלבנסקי: מחר אנחנו עושים ועדה, או התייעצות, במוזיאון, אנחנו יודעים בדיוק מה עלינו לעשות.

דוד זלבנסקי: היום לדעתי הקבוצה נמצאת בכרמיאל, הקבוצה עובדת.

דוד זלבנסקי: אני מלא אופטימיות, כעובד מוזיאון, שבכוחות משותפים, מימונים כלכליים וגם היסטוריים, הם יתאחדו ויהיה מוזיאון טוב.

סופה לנדבר: (שלומית מתרגמת) זו פעם ראשונה שהיא שומעת שהוא מדבר בצורה אופטימית.

דוד זלבנסקי: יש בקשה אחת.

דוד זלבנסקי: צריכים לתאם רכז שדובר גם רוסית וגם עברית.

דוד זלבנסקי: הבעיה שרוב משתתפי מלחמת העולם השנייה, 90% הם דוברים ברוסית.

סופה לנדבר: בלי זה, זה לא ילך.

סופה לנדבר: הם כולם מדברים ברוסית ורק מר בוריס פלדמן והיושב ראש מדברים עברית.

סופה לנדבר: זה גשר יחידי וגשר מאוד מאוד חשוב בין הווטרנים והמוזיאון, בלי הגשר הזה לא יהיה קשר.

דוד זלבנסקי: (שלומית מתרגמת) כשהתחלנו לעבוד עכשיו עם החומרים, צריכים בן אדם שיהיה פה, שיענה לטלפונים, צריכים מקום איפה לאסוף את החומרים, באיזה מקום יאספו את החומרים, אין להם דוברי עברית שיכולים לתאם, הוא מבקש להקים בלטרון מרכז לאיסוף החומרים, עם עובדת צמודה שמדברת עברית.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה דבר הכרחי בגלל שבלי זה זה לא יילך.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה היה צריך להיעשות עוד מזמן בגלל שרוב האנשים האלה הם היסטוריה חיה וכדי להעביר את ההיסטוריה למוזיאון ולאסוף את הדברים, אנחנו חייבים דחוף לאשר את המשרה של רכז שידבר ברוסית ובעברית ויהיה מסוגל לתרגם ולהתקשר איתם, לעשות עבודה ממשית, כדי שבעצם זה יעבוד.

דוד זלבנסקי: (שלומית מתרגמת) צריך לזרז תהליכים של העבודה.

דוד זלבנסקי: הוא מדבר על הגיל של האנשים, אנשים התעייפו מלחכות.

דוד זלבנסקי: היתה שמחה גדולה כשהניחו את אבן הפינה בלטרון, עברו שנים ואנשים התעייפו.

דוד זלבנסקי: את הכוחות האחרונים עכשיו הוא מגייס כדי לזרז את העניינים.

דוד זלבנסקי: התחילו להקים מוזיאונים בערים הקטנות, כל אחד בעירו.

דוד זלבנסקי: הערים הקטנות והגדולות.

דוד זלבנסקי: גם בקרית ביאליק וגם באשדוד.

דוד זלבנסקי: אנשים פוחדים שלא יראו את המוזיאון בחייהם.

סופה לנדבר: זה לא רק שלא יספיקו לראות את המוזיאון, הם לא יספיקו להעביר את הדברים והם רוצים להעביר את הדברים בגלל שהחשיבות היא רבה.

דוד זלבנסקי: (שלומית מתרגמת) צריך להזדרז לאסוף את החומרים מהמוזיאונים הקטנים.

דוד זלבנסקי: הוא יושב ראש הוועדה של המלחמה וגם של איסוף החומר במוזיאון בארגון הווטרנים.

דוד זלבנסקי: הם מתאספים עכשיו כולם, כל הפעילים, 50, 60 איש, הם מוכנים להיאבק למען הזיכרון.

בוריס פלדמן: אני חושב שהאיש הזה מתאים דווקא למקום הזה.

ברוך שוב: ראשית, אני חושב שמגיע יישר כוח לארגון של השיריון שלקח על עצמו דבר כזה.

ברוך שוב: אחרי הכל אנחנו, אלה שהיו שם, צריכים היו לעשות את זה.

ברוך שוב: לא היה בכוחנו להרים דבר כזה, אז יפה מאוד שארגון ישראלי לקח על עצמו את הדבר הזה ותודה לכם.

ברוך שוב: דבר שני, ארגון הפרטיזנים והלוחמים, לוחמי המחתרות והגטאות, הקימו לא מזמן אנדרטה פה ואני מציע לאנשים לבוא, שוב פעם, על אדמת 'יד לשיריון' והוקם בעזרתם, שהיא מביאה לנו את העבר המפואר של הלחימה נגד הנאצים במחתרות.

ברוך שוב: כשהקמנו את האנדרטה, רק אחרי חיפושים ואחרי החלטות ב'יד לשיריון', מכיוון שידענו שפה יבוא המוזיאון ולכן זה יהיה הספתח של המוזיאון.

ברוך שוב: אנשים יעברו על יד האנדרטה, ילכו למוזיאון, או אולי יבואו קודם למוזיאון, ילכו לאנדרטה, זה קשור אחד בשני.

ברוך שוב: אני רוצה לציין, אבל, באוזני כל השרים והנציגים של השרים שאף פרוטה אחת לא קיבלנו מאף מוסד ציבורי ממלכתי, בשביל האנדרטה.

ברוך שוב: זה הכל כספים שעשינו שנור וקיבלנו עזרה מאדם פרטי ואחרי שנים של תחינות ממשרד האוצר ומשרד ההגנה או משרד הביטחון, אנחנו צריכים היינו להקים את זה בכוחות עצמנו בעשר אצבעות.

מנשה ענבר: מר שוב, תזכיר את השם שלו, זו לא בושה.

מנשה ענבר: זה בחורצ'יק צעיר, בשם נועם לניר, ילד שאיבד את האבא שלו במלחמת יום כיפורים וחשוב לזכור את זה.

מנשה ענבר: הוא תרם את כל הכסף להקמת האנדרטה, כי הוא הרגיש חובה כלפי האנשים.

ברוך שוב: נכון.

ברוך שוב: דבר אחרון, אני רוצה להגיד.

ברוך שוב: אני שמעתי פה את.

ברוך שוב: .. גם אני הייתי שם יחד איתם, עוד אחרי המלחמה ביערות, ואני מתיישר עם כל מלה, אבל יש פה בעיה, לארגונים האלה, חוץ מהארגון שלנו, קל לאסוף חומר.

ברוך שוב: יש להם עבר, הם לא גורשו מהבתים, הם לחמו במסגרת, יש להם רישום באיזה שהוא מקום, הם יכולים להביא ממוזיאונים אחרים איזה שהם מוצגים, לנו אין כלום, אנחנו יצאנו מהיערות ומהמחתרות כאשר שרפנו מאחורינו הכל, כי אחרת לא היינו יכולים להגיע לארץ ישראל, ולכן לנו יש בעיה עם המוצגים האלה, אבל זה לא אומר שלא צריך גם לנו לעזור ואז העזרה היא באמת כספית אולי, שנוכל להשיג מכל מקום שאפשר את המוצגים האלה.

ברוך שוב: אני רוצה לגמור במשהו שאולי הוא לא לעניין, אבל זה כן לעניין.

ברוך שוב: לפני שלושה שבועות היתה ידיעה בעיתון שרבי אחד, מהרבנים הראשיים באנגליה, נרתם לבקשת קבוצת אנשים שהיו ביערות והלכו ליער אחד בביילרוס, על גבול ביילרוס אוקראינה, הוציאו גופת לוחם והעבירו אותה לבית הקברות בעיר באוקראינה.

ברוך שוב: האיש הזה, זה היה דר' אטלס.

ברוך שוב: דר' אטלס היה בעיירה קטנה רופא, רק כרגע גמר את הלימודים, בא הביתה להורים, הגיעה השואה, גטו, חיסול העיירה, הוא ארגן קבוצת חברים, יצאו ליער, הם נלחמו נגד הגרמנים, הוא נפל בקרב בעיירה הזאת שממנה הוא בא.

ברוך שוב: החברים קברו אותו במקום ואחרי 60 שנה הוציאו את הגופה והעבירו אותה לבית קברות.

ברוך שוב: כאלה יש אלפי כפרים ואנחנו צריכים גם לזכור את האנשים האלה, באיזה שהיא צורה, אני לא יודע, אין לי היום אפשרות לומר את זה, אבל באיזה שהיא צורה אנחנו צריכים להבין שלחיילים יש בתי עלמין.

ברוך שוב: אנחנו קבוצה מיוחדת, לנו צריך לעזור לאסוף את החומר בצורה כזאת או אחרת, על מנת שנוכל לקדש את כל העבר.

ברוך שוב: תודה.

מטביי מילבסקי: (שלומית מתרגמת) כשב-2001 העלינו את הנושא של הקמת המוזיאון, לא חשבנו שכל כך הרבה זמן נצטרך לחכות.

מטביי מילבסקי: נכבדיי, אני פונה אליכם בשם כל הווטרנים, לעשות כל מה שביכולת

מטביי מילבסקי: כם שבזמן הקרוב יעבירו את הכסף, לזרז את ההליכים.

מטביי מילבסקי: הקונספציה של המוזיאון ידועה לנו, אנחנו רוצים את הפירוט של תוכן התערוכה, שהבניין ייפתח ושהתוכן של הדברים יהיה ידוע.

שמעון כהנר: בוקר טוב לכולם.

שמעון כהנר: מי שלא מכיר, אני היושב ראש של אתר גבעת התחמושת ואני בקשר הדוק, אפשר להגיד כמעט יום יומי, עם מר צביקה קן תור, מר חיים ארז ומר מנשה ענבר, ואני חושב שאין מקום שראוי, מבחינת היכולת להרים דבר ויכולת מוכחת, כמו אתר לטרון, וכל הדואגים והמודאגים יכולים להיות שקטים, זה מקום טוב, מה גם שאנחנו הצעירים מסתכלים על הדברים גם לדורות הבאים ויכול להיות שחלק מהדברים יפוספסו לאלה שהיום הם מעל 80, אבל הנכדים שלהם שגדלים בארץ ואחרים ייהנו מזה שנים רבות ועד סוף הדורות, נגיד ככה.

שמעון כהנר: הייתי רוצה בהזדמנות זו לספר כמה דברים על מה שאנחנו עושים בגבעת התחמושת.

שמעון כהנר: היה איזה שלב, לא משנה מי התחיל קודם או אחר כך, אבל היה לי דיבור עוד בזמנו עם מר מוסא פלד וודאי וּודאי שעם מר חיים ארז אחר כך.

שמעון כהנר: אנחנו רואים וראינו לעצמנו בגבעת התחמושת כחובה גם להתייחס לנושא הזה של הלוחמים היהודיים ולאו דווקא של מלחמת העולם השנייה, אלא באמת לכל הדורות.

שמעון כהנר: אנחנו יודעים שבמלחמת העולם הראשונה היהודים נלחמו נגד יהודים, יהודים נלחמו בכל הדורות, גם במלחמת האזרחים בארצות הברית נלחמו יהודים, שלא לדבר על אחרי זה בקוריאה ובווייטנאם, לכן אנחנו לקחנו על עצמנו בצורה יותר רחבה להתייחס לעניין הזה וכמו שיש 'יד ושם' ויש 'לוחמי הגטאות' ויש יד מרדכי ותל יצחק, כל המרבה לספר ביציאת מצרים הרי זה משובח, ואנחנו מתברכים במה שאנחנו עושים, אנחנו נהנים כל יום מחדש מהחומר שמגיע לידינו וממה שאנחנו עושים.

שמעון כהנר: אצלנו המבנה כבר עומד, לא היו לנו הבעיות הביורוקרטיות שיש פה, המבנה עומד, גם את הכסף גייסנו בעצמנו.

שמעון כהנר: אני מזמין את כולם לבוא ולראות.

סופה לנדבר: אנחנו היינו אצלך.

סופה לנדבר: אנחנו גם העברנו דרך גבעת התחמושת אלפי אנשים ואנחנו ביקרנו.

סופה לנדבר: חבל שאברהם לא נמצא כאן, הוא היה שותף בפעילות, גם משרד הקליטה.

שמעון כהנר: אנחנו מכירים את מר דוד זלבנסקי ומר שוב ואחרים, שגם ביקרו אצלנו.

שמעון כהנר: אין תחרות, ודאי שאין עין רעה, להיפך, ברכה, ואני בטוח, כל עוד אנשים כאלה פה ואצלנו, יש שיתוף פעולה ואנחנו נהנה להיעזר ולעזור ושתהיה ברכה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

חיים ארז: אני רוצה להוסיף שתי מלים.

חיים ארז: קודם כל מי שלא מכיר את מר שמעון כהנר (קצ'ה), קצ'ה הוא מהצנחנים, יש עליו הרבה יותר אגדות לגבי מעשיו בצה"ל.

סופה לנדבר: אנחנו שמענו.

חיים ארז: יש דברים שכדאי לשמוע, וכמה שיותר, יותר טוב.

חיים ארז: באמת, זה אחד הלוחמים הכי נועזים שהיו בצה"ל מאז שהוקם, אנחנו נפגשנו גם באוגדה של אריק ביחד, אחרי שצלחנו את תעלת סואץ, ואנחנו באמת מעריכים אותו מאוד, חברים, וקבענו מזמן שכל חומר שיהיה רלוונטי, יעבור, ולכן זה בהחלט אחד משלים את השני ואנחנו משתפים פעולה.

סופה לנדבר: הפיצול הזה לא יגרום לנזק?

חיים ארז: נזק, ודאי שלא, רק יתרון.

שמעון כהנר: אם מפה עוברים 500,000 בשנה, ואצלנו עוברים 200,000 איש בשנה, אז רוב האנשים נחשפים לנושא ורואים ולומדים וזה מה שאנחנו רוצים הרי, שיבואו.

סופה לנדבר: יכול להיות שאני אמרתי מלה לא נכונה, אבל לא יותר טוב היה לרכז את זה במקום אחד?

שמעון כהנר: זה לא מפריע, להיפך.

שמעון כהנר: מי שיהיה בגבעת התחמושת וירצה להיכנס לאולם הזה שמדבר על הלוחמים היהודים, ילחץ על כפתור ויקבל אינפורמציה מפה לשם.

שמעון כהנר: זאת אומרת, זה רק---

דוד זלבנסקי: (שלומית מתרגמת) הוא אומר שזה לא אותו דבר, שזה לא ימנע את המבקרים ממקום למקום.

דוד זלבנסקי: שם זה היסטוריה אחרת, חומרים אחרים.

סופה לנדבר: הוא מחזק את מה שאתה ומר חיים ארז אמרתם, הוא אומר שלהיסטוריה יש המון מקום.

חיים ארז: יש עוד נקודה שאני רוצה להזכיר.

חיים ארז: קודם כל צריכים לזכור שאנחנו צריכים עוד לגייס משהו כמו 15 מיליון שקלים ובשביל זה אנחנו מבקשים את הסיוע של כולם, גם להביא תורמים רלוונטיים ולסייע לנו בעניין.

סופה לנדבר: אבל כאשר אתם חתמתם על החוזה הזה, שלדעתי הוא חוזה דרקוני, למה לא חשבתם שלעמותה לא יהיה כל כך פשוט לגייס את הכספים?

חיים ארז: אני חושב שנוכל לגייס, מפני שדבר ראשון, לא ניסינו לגייס עדיין, מפני שכדי להיות בטוחים שיש לנו הסכם וחוזה, אנחנו חושבים שברגע שנתחיל לבנות את הבית, יהיה הרבה יותר קל, אבל בכל זאת עזרה מכולם היא חשובה ולכל אחד יש את הקשרים שלו, ואני בטוח שגם לך, חברת הכנסת, יש את הקשרים בין דוברי השפות השונות, ואני משוכנע שנגייס את הכסף.

חיים ארז: כמה שנעשה את זה יותר מהר, זה יקל עלינו ונוכל לזרז את זה.

חיים ארז: זה המצב כרגע.

חיים ארז: בכל אופן, יש לנו עכשיו מספיק כסף כדי לפעול בשנתיים-שלוש הקרובות, לגמור את המבנה ולהתחיל לעבוד.

חיים ארז: זאת אומרת, אין פה שום דבר---

שמעון כהנר: דבר אחד נשמט ממני ואני מתנצל.

שמעון כהנר: מר דניאל חנוך, בהתנדבות מוביל את זה, כמו צביקה אצלכם, מוביל אצלנו את הפרויקט הזה, לידו מרכזת את הנושא בפועל ביום יום, גב' שני דוייב, שיושבת פה, ואלה הכתובות אצלנו לכל דבר, אם רוצים ויודעים.

מנשה ענבר: אני מבקש קודם כל להביע הערכה לוועדה ומכיוון שהוועדה מתכוונת לעקוב אחרי ההתפתחות של המוזיאון, אני בין אלה, ליד צביקה, שאעשה הכל בכדי שהעסק הזה ילך כמה שיותר מהר ועם כמה שפחות תקלות.

מנשה ענבר: אבל אני מוכרח לעשות צדק עם המקום שאתם יושבים בו, 'יד לשיריון'.

מנשה ענבר: 'יד לשיריון' נרתם לעניין הזה לפני כעשר שנים.

מנשה ענבר: אף אחד לא כפה עליו את התהליך, הוא נכנס לתהליך הזה מרצונו הטוב.

מנשה ענבר: הוא רצה לספר את הסיפור הזה, כי הוא הרגיש שיש פה סיפור שהמדינה התעלמה ממנו.

מנשה ענבר: אנחנו עוסקים בזה עשר שנים, אני השקעתי בזה 1,029,000 שקלים עד היום, וכנראה שאף אחד לא מתכוון להחזיר את הכסף הזה.

מנשה ענבר: אנחנו הבאנו לפה מאות אלפי אנשים, מאות אלפי אנשים שביקרו בתצוגה הקיימת.

מנשה ענבר: אנחנו קיימנו סביב העניין הזה ימי עיון ותערוכות וטקסים אין סוף, ואני מניח שבחלקם באופן אישי גם את היית.

מנשה ענבר: אנחנו מביאים לפה אח"מים מהארץ ואח"מים מהעולם.

מנשה ענבר: אין אורח חשוב שהגיע ל'יד לשיריון' שלא נכנס פנימה למקום הזה, ואת זה חשוב לציין, כי בדברים האלה עסקו החברים שאינם פה בדיון, אותם חיילים צעירים שמסתובבים פה, אותו פועל ניקיון שדואג שהאנדרטה תהיה כל הזמן נקייה ואותה עובדת ניקיון שמנקה את החדר של התערוכה ואיתם צריך לעשות צדק, למרות שזה לא התפקיד של הוועדה.

מנשה ענבר: אנחנו עסקנו בזה כל הזמן ואנחנו נירתם להמשיך לקדם את זה וזה יצליח, אין שום ספק.

עוזי קרן: אני רוצה להוסיף עוד מלה על ה-1,029,000.

עוזי קרן: ההוצאה הזאת היתה טרם נחתם ההסכם עם הממשלה.

עוזי קרן: זה עלה בדיון בין המנהל הכללי של העמותה והמנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, בנוכחות אנשי החשב הכללי, וגם היום רכזת ועדת הכספים היא ממשרד הפנים, רפרנטית לשעבר באוצר, ואנחנו קיבלנו על עצמנו לעשות את המאמץ לבחון איזה מהכספים האלה אפשר יהיה להסדיר.

עוזי קרן: אגב, זה לא 1,029,000, אלא זה רק 514,000, זאת אומרת חצי מהתקציב, ואנחנו נעשה מאמץ על החצי מיליון הזה, לנסות לכסות את ההוצאות שהיו לעמותה.

עוזי קרן: אבל צריך להיאמר, היות וזה נאמר פה ומחר ישאלו איפה המיליון 29, הם הוצאו ביוזמה, באחריות והכל, אבל הממשלה לא יכולה להיכנס להחלטה להחזיר כספים בדיעבד.

עוזי קרן: אלה הנהלים.

סופה לנדבר: אני רוצה לסכם.

סופה לנדבר: קודם כל יש לי הערכה גדולה לאנשים שעברו את ההיסטוריה והעבירו את ההיסטוריה לכאן.

סופה לנדבר: הם נלחמו שם, אתם נלחמתם כאן, יש לי הערכה גדולה ללוחמי מדינת ישראל, אני חושבת שאתם עשיתם היסטוריה והם עשו את ההיסטוריה וכאשר היסטוריה נפגשת, יכול להיות שבגלל זה אתם רוצים ומבינים את החשיבות של הדבר.

סופה לנדבר: יש לי הערכה גדולה למה שעשיתם עד כה ומה שאתם תעשו, ואני מבטיחה לכם שוועדת פניות הציבור, כל זמן שאני יושבת ראש של הוועדה הזאת, תעקוב מקרוב.

סופה לנדבר: אני, כיושבת ראש בוועדה, אנחנו נוהגים בצורה זאת – אנחנו מקבלים פנייה ומטפלים בה עד שאנחנו רואים את הסיכום והסוף המוצלח של הדברים.

סופה לנדבר: יכול להיות שיש אנשים שאומרים ש'סופה נדבקת', אבל אני נדבקת.

סופה לנדבר: אני עברתי גם היסטוריה במדינת ישראל, אני עליתי ארצה בשנת 1979, בשנת 1989 הייתי חברת מועצת העיר אשדוד, הייתי חברת מועצת העיר דוברת רוסית הראשונה, משנת 1993 אני יושבת ראש התאחדות יוצאי מדינות חבר העמים, שהיום זה פדרציה, אנחנו איחדנו שני ארגונים, בגלל זה ההיסטוריה של האנשים האלה היא היסטוריה שקרובה ללבי.

סופה לנדבר: אני גם נולדתי במשפחה שכמו כל משפחה שהגיעה משם שומרת את הפינה החמה בזיכרון בתוך המשפחה, ובגלל זה אני יזמתי את חוק הווטרנים ובלוקדניקים, אני עמדתי במליאה של הכנסת והסברתי לאנשים מה זה המצור של לנינגרד ואז אף אחד לא רצה לאחד את החוקים האלה, אבל זה קרה והיום החוק הזה פועל ועובד למען האנשים האלה.

סופה לנדבר: אבל אני מרגישה שלא עשינו מספיק, בגלל שהאנשים האלה, כל עוד הם חיים, הם צריכים להעביר את ההיסטוריה הזאת ויש לנו הזדמנות שתלמידים בבתי הספר של מדינת ישראל ילמדו.

סופה לנדבר: יש מה ללמוד, תאמינו לי שיש מה ללמוד.

סופה לנדבר: אני מבטיחה.

סופה לנדבר: אנחנו יוצאים לפגרה ואנחנו נעשה ישיבה כאן, או בכנסת, אבל אנחנו נעשה ישיבה על הנושא ואני מקרוב אדבק לעניין צעד צעד וכל צעד שתתקדמו אנחנו נלווה אתכם.

סופה לנדבר: אנחנו נעשה ישיבה מיד אחרי שנצא מהפגרה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאחת מהישיבות הראשונות.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לאנשי העמותה, אתם ידעתם להילחם במלחמות של מדינת ישראל, אני מאמינה שאתם יודעים להילחם בביורוקרטיה של מדינת ישראל, אבל קיבלתם שותף אחד.

סופה לנדבר: אני שותפה לעניין.

סופה לנדבר: אני יודעת להילחם, אני חושבת שהביורוקרטיה במדינת ישראל היא מוגזמת מאוד וזאת תהיה המלחמה החדשה שלנו ואני מאמינה שכולנו נצליח, ותודה רבה על כל המאמצים שעשיתם, אני מקווה שהאישור משר הביטחון יגיע השבוע.