ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 469, 2008-07-08 11:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב.

מיכאל מלכיאור: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: על סדר היום: חלוקת גבולות האחריות בין הממשלה לחברה האזרחית בנושא החינוך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נמצאים כרגע בשידור ולכן אנחנו אומרים שלום גם לאזרחי המדינה שיושבים מרותקים וצופים בערוץ 99.

מיכאל מלכיאור: אגב, אל תזלזלו בזה.

מיכאל מלכיאור: מספר הפניות וההערות שאני מקבל לאחר הישיבות המשודרות הוא הרבה מעבר למה שציפיתי.

מיכאל מלכיאור: אין ספק שיש צפייה.

מיכאל מלכיאור: היום אנחנו דנים בחברה האזרחית.

מיכאל מלכיאור: כשפנו אלי לקיים ישיבה מיוחדת בעניין מעורבות מנהיגות אזרחית וחינוך בישראל, אמרתי שאני לא יכול לעשות את זה מכיוון שאנחנו נמצאים בשלבים האחרונים של המושב ויש לנו רצף ארוך של חקיקה.

מיכאל מלכיאור: הופעלו עלי שכנועים חזקים והאמת היא שהם צדקו.

מיכאל מלכיאור: יש לנו עכשיו שעה לדיון ולאחר מכן תתקיים ישיבה בנושא "אופק חדש", יחד עם השרה, שכנראה תהיה מלווה ביצרים חזקים.

מיכאל מלכיאור: בינתיים בואו ניהנה מישיבה נינוחה.

מיכאל מלכיאור: בכל המדינות המפותחות והדמוקרטיות החברה האזרחית משחקת תפקיד מאוד חשוב בכל תחומי החיים, כולל חינוך.

מיכאל מלכיאור: אני זוכר שכשהייתי רב של נורבגיה ייצגתי את מדינת נורבגיה כראש ה-MGO, בוועידת הלסינקי וועידות אחרות, כנציג רשמי של המדינה, למרות שסך הכל הייתי חבר בארגונים ועמותות שעבדו בתחומים של זכויות אדם ותחומים אחרים.

מיכאל מלכיאור: בארץ זה לא קיים.

מיכאל מלכיאור: לא הגענו לכזאת השפעה בחברה הישראלית וזה חבל.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהשיח עם האזרחים צריך להשפיע יותר על ההחלטות של הבית הזה ועל המדינה ולא כפי שזה היום.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת, צריכים לדעת שחברה אזרחית יכולה להיות כותרת לתופעות שהן לאו דווקא חיוביות.

מיכאל מלכיאור: כל מיני אינטרסנטים מאוד כבדים שנכנסים ומנצלים את החולשה של החינוך בישראל.

מיכאל מלכיאור: הם נכנסים לתוך מערכת החינוך ולתוך בתי הספר.

מיכאל מלכיאור: המנהלים, פחות או יותר בייאושם, מוכנים לקחת מכל הבא ליד, כולל כל מיני גורמים שוודאי לא היה מקום להכניס אותם לבתי הספר.

מיכאל מלכיאור: זאת, אולי, תופעת שוליים של העבודה הברוכה של החברה האזרחית.

מיכאל מלכיאור: על כל הדברים האלה ועל דברים אחרים נדבר היום בדיון.

מיכאל מלכיאור: יתכן מאוד שנושאים מסוימים שיעלו פה, ידרשו מאיתנו דיונים נוספים ומחשבה נוספת.

מיכאל מלכיאור: בוודאי שנעשה את זה, אבל נעשה זאת בתקופה פחות לחוצה מהשבועיים האחרונים של סוף המושב.

מיכאל מלכיאור: מה גם שלא יודעים אם אלה השבועיים האחרונים של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: את הדיון פה יזמה "מנהיגות אזרחית".

מיכאל מלכיאור: אבקש מד"ר בת-חן וינהבר לפתוח.

אורי דגול: ברשות היושב ראש, אולי לפני בת-חן אומר כמה מילים, כחבר הנהלת המנהיגות האזרחית.

אורי דגול: שמי אורי דגול אני מנכ"ל של אגודת אכסניות נוער בישראל.

אורי דגול: אני חבר הנהלה של ארגון המנהיגות האזרחית.

אורי דגול: הייתי רוצה לומר מספר מילים על הארגון.

אורי דגול: הארגון נוסד בשנת 1986, ביוזמת הג'וינט.

אורי דגול: יש לו מספר מטרות: לאחד, לאגד ולייצג את המגזר השלישי, גם בפני המגזר הראשון, קרי הממשלה, וגם כלפי המגזר השני, שזה המגזר הפרטי.

אורי דגול: חלק מהנושאים שאנו עוסקים בהם הם נושאים רגולטורים, כמו שינוי במיסוי, חקיקה, התייחסות למגזר ותיאומים בין המגזר הראשון לשני.

אורי דגול: ישנם דברים נוספים שהארגון הזה עושה כמו מתן תמיכה לכל הארגונים החברים בו.

אורי דגול: אלפי עמותות חברות ופעילות במגזר הציבורי וחברות במנהיגות האזרחית.

אורי דגול: לצורך הדיון כאן ביקשנו את ד"ר בת-חן להציג מחקר שהיא עשתה.

אורי דגול: מדובר במחקר מקיף ומעניין שחובק אלפי עמותות ומתייחס להשפעה של המחקר על מערכת החינוך.

אורי דגול: כיצד בעצם, המגזר השלישי, משתלב עם מערכת החינוך ומהן המטרות שאליהן אנחנו שואפים מבחינת קואורדינציה, תיאום עם המערכת ודחיפת נושאים שונים ומגוונים קדימה.

בת-חן וינהבר: בוקר טוב.

בת-חן וינהבר: אני מגיעה מהמכון ליזמות בחינוך, שחוקר ומפתח ידע בכל מה שקשור למגזר השלישי ולמגזר העסקי והפילנתרופי בחינוך.

בת-חן וינהבר: מה שאציג לכם נובע מתוך נתוני המכון והחומרים שלמדנו במהלך השנתיים שלוש האחרונות.

בת-חן וינהבר: בעשור האחרון גדלה התופעה של מעורבות החברה האזרחית במערכת החינוך.

בת-חן וינהבר: אנחנו מדברים על המגזר השלישי, שאלה עמותות, קרנות, ארגונים לתועלת הציבור והפילנתרופיה העסקית.

בת-חן וינהבר: המגזר העסקי מעורב בזה על ידי תמיכה בארגוני מגזר שלישי למיניהם, שמפתחים יוזמים תכניות חינוך, יוזמים תכניות פדגוגיות, מובילים תכניות אידיאולוגיות, בתוך בתי הספר הממלכתיים המוסדיים.

בת-חן וינהבר: אנחנו מזהים, בעצם, שהחברה האזרחית פועלת עם כל הדרגים במערכת.

בת-חן וינהבר: יש לה קשר עם גורמים בכירים במשרד החינוך, הפיקוח, המחוזות, מנהלי בתי ספר, מורים, תלמידים.

בת-חן וינהבר: כמובן שגם הרשויות המקומיות הן שחקן מפתח בתוך המגמה ההולכת וגדלה הזאת.

בת-חן וינהבר: גם המגוון של המעורבויות והשותפויות הוא מאוד גדול.

בת-חן וינהבר: פיתוח תכניות לימודים או לימוד תכניות תלמידים זה רובד אחד.

בת-חן וינהבר: יש פיתוח של חומרי למידה, יש הפעלת מתנדבים, יש הדרכה של מורים בהשתלמויות למיניהן.

בת-חן וינהבר: כמובן יש מימון של פרויקטים או משאבים אחרים שבתי הספר זקוקים להם, כמו כיתות מחשב, או ציוד מסוים שהחברה האזרחית נותנת לבתי הספר.

בת-חן וינהבר: חשוב לנו לומר, מתוך הבנה ראשונית, שכל ארגון כזה מגיע עם אידיאולוגיה ועם מטרה ברורה.

בת-חן וינהבר: יש מטרה משותפת לכולם והיא לקדם את מערכת החינוך ולסייע לה, אבל לכל ארגון כזה יש מטרות נוספות שהן לגיטימיות בתנאי שהן גלויות וברורות לכל מי שמשתמש.

בת-חן וינהבר: אני מתנצלת על כך שרק אני רואה את המצגת כי אמצעי ההמחשה שנמצאים כאן היום מוגבלים.

בת-חן וינהבר: בחלק מהזמן אפנה אתכם למסמך שנמצא בתוך החוברת שקיבלתם.

בת-חן וינהבר: בעמוד השני של החוברת שקיבלתם יש גרף המראה את היקף התופעה.

בת-חן וינהבר: אנחנו מדברים על צמיחה מאוד גדולה בעשר השנים האחרונות.

בת-חן וינהבר: פה אתם רואים רק את הארגונים שרשומים אצל רשם העמותות.

בת-חן וינהבר: מלבד ארגונים שהם ארגוני חינוך יש הרבה מאוד ארגונים שבהגדרה הם לא ארגוני חינוך אבל פועלים היום בחינוך.

בת-חן וינהבר: זה יכול להיות ארגונים למען בעלי חיים, התמודדות עם תופעות חברתיות כמו נשים מוכות או עוני.

בת-חן וינהבר: הגרף בעמוד 3 מתייחס לתחומי העיסוק של החברה האזרחית בתוך מערכת החינוך.

בת-חן וינהבר: אנחנו יכולים לראות ששני התחומים שהחברה האזרחית מתעסקת בהם היום הם העשרה וערכים.

בת-חן וינהבר: אם היה לנו זמן היינו מפתחים את הסיבות למה דווקא בתחומים האלה.

בת-חן וינהבר: במשפט אחד, אלה המקומות, שהמדינה, מבחינת האחריות שלה, כנראה הולכת ומצמצת את המשאבים שהיא משקיעה ולשם נכנס המגזר השלישי בחברה הישראלית בכללותה.

מיכאל מלכיאור: את חושבת שזה דבר קבוע שהמדינה משקיעה פחות בערכים?

בת-חן וינהבר: המדינה משקיעה פחות שעות.

בת-חן וינהבר: כן.

בת-חן וינהבר: אלה הממצאים שאנחנו מצאנו במחקרים.

מיכאל מלכיאור: את אומרת שאיפה שנוצר חלל אז החברה האזרחית נכנסת.

בת-חן וינבהר: נכון, היא נותנת מענה.

מיכאל מלכיאור: אם היא נותנת מענה או לא, זאת שאלה אחרת.

בת-חן וינהבר: ניתן מענה.

בת-חן וינהבר: אם הוא טוב או לא, ראוי או לא, זאת שאלה.

בת-חן וינהבר: המענה ניתן.

בת-חן וינהבר: ועדת זיילר הגישה את המסקנות שלה בשנת 2006.

בת-חן וינהבר: זאת ועדה של משרד החינוך שבחנה את התופעה ומיקדה 3 סיבות עיקריות: מניעים אידיאולוגיים, זאת אומרת, תפיסות פלורליסטיות, רב תרבותיות, תפיסות שאומרות שאנחנו רוצים חינוך ייחודי לילדים שלנו, בשונה ממה שהמערכת נותנת.

בת-חן וינהבר: דברים נוספים שהובילו להתפתחות התופעה הם תהליכים מבניים.

בת-חן וינהבר: דהיינו, שינוי בחלוקת הסמכויות, ההורים מעורבים יותר, רשויות מעורבות יותר.

בת-חן וינהבר: בתי הספר עצמאיים יותר, תחרות בין בתי הספר.

בת-חן וינהבר: תהליכים מבניים כאלה הובילו לצורך ולרצון לייצר יותר שיתופי פעולה.

בת-חן וינהבר: כמובן גם משאבים הולכים ומצטמצמים של המערכת, לצד עליות של דרישות וציפיות מצד אזרחים לקבל שירות טוב יותר.

מיכאל מלכיאור: את כוללת בתוך הדבר הזה בעלויות על בתי ספר?

בת-חן וינהבר: לא.

בת-חן וינהבר: אתה מתכוון להקמת בתי ספר פרטיים או בתי ספר כמו רשת אורט ורשת עמ"ל?

מיכאל מלכיאור: אני מתכוון גם וגם.

בת-חן וינהבר: הם לא כלולים פה.

בת-חן וינהבר: אנחנו מדברים על כל מה שמעבר לזה.

בת-חן וינהבר: יש לנו נתונים גם על החלק הזה אבל בזמן המוקצב לנו אי אפשר לדבר על הכל.

מיכאל מלכיאור: יש לך תמונה של היקפי ההשקעה?

בת-חן וינהבר: אלה נתונים שאי אפשר לדעת אותם היום אלא אם כן אתה שייך למשרד אחר.

בת-חן וינהבר: אלה נתונים שלא מתפרסמים.

בת-חן וינהבר: אין שקיפות בנושא הזה.

בת-חן וינהבר: אחד המהלכים שמנסים לקדם זה לייצר מאגר שכן ייצר שקיפות.

בת-חן וינהבר: הוא לא קיים היום.

בת-חן וינהבר: יש תמונה של גופים שמעוניינים לחשוף את הנתונים האלה.

בת-חן וינהבר: זה יכול להיות מאות מיליוני דולרים.

מיכאל מלכיאור: כל המידע נמצא ברשם החברות.

אורי דגול: אתה צריך לקבץ מידע לגבי 6,000 עמותות.

בת-חן וינהבר: אתה לא יכול לדעת מתוך רשם העמותות מה מופנה לחינוך, מה נשאר כמשכורות, מה הולך לתחומים אחרים.

בת-חן וינהבר: אחד הנתונים הבעייתיים הוא שאין לך פילוח.

בת-חן וינהבר: כמה מילים לגבי היתרונות של הפעילות הזאת בתוך המערכת.

בת-חן וינהבר: אנחנו מדברים על חדשנות, העשרה וקידום שנכנסים לתוך המערכת.

בת-חן וינהבר: מענה לצרכים מקומיים וייחודיים, שמערכות גדולות מתקשות לתת אותן או לא חושבות שזה תפקידן לתת אותן.

בת-חן וינהבר: מענה לתפיסות רב תרבותיות ולשונות בחברה, שכל אחד רוצה לחנך על פי דרכו ועל פי צרכיו.

מיכאל מלכיאור: יש מענה גם לתפיסות לא רב תרבותיות.

בת-חן וינהבר: נכון.

בת-חן וינהבר: גמישות ויכולת תגובה מהירה ומותאמת.

בת-חן וינהבר: אחות הדוגמאות הבולטות, שהעלתה את הנושא הזה על פני השטח, היתה מלחמת לבנון השניה והתגובה המהירה והקלה יחסית של ארגוני חברה אזרחית לעומת מורכבויות אחרות שהמדינה הגיבה או לא הגיבה בהן.

בת-חן וינהבר: כמובן, מה שנתפס על ידי רוב הגורמים כיתרון מאוד גדול – המשאבים.

בת-חן וינהבר: אנחנו נתייחס לנושא הזה כנקודה אחרונה כי יש הרבה מאוד עקרונות שהם לפני אותם משאבים כלכליים, דהיינו, ידע, שווה כסף וכו'.

בת-חן וינהבר: יחד עם זה יש לנו בעיה, שאנחנו כן צריכים ורוצים להעלות אותה לדיון, וזה הצורך בתהליך הסדרה.

בת-חן וינהבר: נכון ליולי 2008 לא קיים במערכת החינוך ניהול של השותפויות.

בת-חן וינהבר: לא קיים מנגנון הסדרה, פיקוח, ליווי או מיון של אותם גופים.

בת-חן וינהבר: בין היתר, גם לא קיים תיעוד מסודר של הגופים האלה.

בת-חן וינהבר: נכון לחודשים האלה אנחנו עורכים סקר עבור משרד החינוך.

בת-חן וינהבר: הוא רק בתחילת דרכו ואין לנו תיעוד מדויק.

בת-חן וינהבר: היעדר הניהול של המשאב הזה או של השותפויות האלה מביא למספר קשיים: קושי בגיבוש וישום מדיניות ארוכת טווח על בסיס שותפויות, יצירת אי שוויון בקהילות.

בת-חן וינהבר: אחד הממצאים שלנו הוא, שימוש מוגבר בקרב קהילות חזקות, דווקא, במשאבים של החברה האזרחית.

בת-חן וינהבר: קהילות חלשות יותר נעזרות במה שהן מקבלות.

בת-חן וינהבר: לפעמים הן מקבלות הצפה של פעילות של גורמי חברה אזרחית ולפעמים אין בכלל חברה אזרחית.

בת-חן וינהבר: זה מוביל לכך שיש תחומים שאין בהם מענה לצרכים, מאבקי כוח בין גופים נותני שירותים למיניהם, פגיעה באמון הציבור כלפי נותני השירות.

בת-חן וינהבר: זאת אומרת, אם המדינה לא מספקת שירות מסוים יש ציפייה שהחברה האזרחית תספק אותו.

בת-חן וינהבר: לפעמים המדינה מפנה לחברה האזרחית והחברה האזרחית לא נותנת לה מענה ואז נוצרת תחושה אזרחית של בעיה.

בת-חן וינהבר: פגיעה באיכות השירות בשל היעדר מדדים מקצועיים של מי יכול ומי לא יכול לפעול בתוך מערכת החינוך.

בת-חן וינהבר: המודל המוצע, שדובר עליו, ואני אתייחס אליו בכותרות על מנת להשאיר זמן לדיון, נבנה על בסיס התפיסה שהחברה האזרחית היא חשובה.

בת-חן וינהבר: אנחנו מנסים לייצר סיטואציה שבה יישמרו יתרונות החברה האזרחית, לצד שמירה על ריבונו המדינה בכל הנושא של קביעת מדיניות, חלוקה שוויונית של עבודה וקביעת סטנדרטים לביצוע ולמקצועיות.

בת-חן וינהבר: המודל המוצע נבנה על בסיס של תפיסות של בניית הסכמות.

בת-חן וינהבר: הוא כולל שלושה מרכיבים.

בת-חן וינהבר: המרכיב הראשון הוא הקמת צוות מעצב מדיניות המורכב מנציגות בין מגזרית.

בת-חן וינהבר: פה אנחנו כוללים, כמובן, את נציגי מערכת החינוך, נציגי החברה האזרחית, נציגי המגזר העסקי שפעילים בתחום הפילנתרופי, פיתוח מאגר מידע שמאפשר שקיפות, שבו כל ארגון שמעוניין לפעול במערכת יציג את עצמו, יציג את האידיאולוגיות שמהן הוא בא, יציג את תפיסות העולם שלו, את המטרות שלו בפעילות, את הגורמים שמממנים אותו.

בת-חן וינהבר: אותתו מאגר מידע, ואותה שקיפות תאפשר הצגת סטנדרטים מסוימים.

בת-חן וינהבר: למשל, התמקצעות של כוח ההוראה כאשר ארגון רוצה לפעול בתוך בתי הספר, דוחות הערכה וכדומה.

בת-חן וינהבר: שוב, אני מדברת בכותרות כדי להשאיר זמן לדוברים.

בת-חן וינהבר: אם יהיו שאלות ניכנס לעומק.

בת-חן וינהבר: דבר נוסף הוא פיתוח נוהל של קבלת החלטות ברמת בית הספר.

בת-חן וינהבר: אחת הבעיות בתחום הזה היא, שלפעמים החלטות מתקבלות במרחק דיי גדול מבית הספר, אם במשרד החינוך ואם ברשות המקומית.

בת-חן וינהבר: מדובר בתכנים שהם אידיאולוגיות ותפיסות עולם, שהן לא בהכרח הקונצנזוס.

בת-חן וינהבר: אם קבוצת הורים בבית הספר איננה מעוניינת שמי שיחנך את ילדם לתחום מסוים הוא דווקא גורם פילנתרופי כזה או אחר, יש לה זכות, בתפיסה שלנו, להתנגד לעניין הזה.

בת-חן וינהבר: בעצם מוקד ההחלטה של בית הספר הופך להיות מוקד החלטה משותף, שבו הורים, קהילה, רשות, נציגי משרד החינוך ברשות צוות בית הספר ומנהל בית הספר, יכול לקבל החלטות בעניין.

בת-חן וינהבר: בגדול ובקצרה זה התהליך.

בת-חן וינהבר: מוצג לכם כאן מסמך מקדים שנשלח לוועדה.

מיכאל מלכיאור: יש לכם עמדה בסוגיה עד לאן מותר למגזר השלישי להיכנס לתוך מערכת החינוך?

מיכאל מלכיאור: איפה יש אחריות של המערכת ושל המדינה?

מיכאל מלכיאור: אני מניח שבחדר הזה אנשים מאמינים בחינוך ציבורי.

מיכאל מלכיאור: אין לנו כאן נציגות של משרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: איפה בדיוק עובר הגבול שהפילנתרופיה או מגזר שלישי נכנס ולוקח תפקידים שבעצם הם תפקידים של המדינה?

מיכאל מלכיאור: יש לכם עמדה בסוגיה הזאת?

בת-חן וינהבר: העמדה שלנו מורכבת מהתפיסה, שלאור המצב היום, החלטה בדבר הקווים האדומים צריכה להיקבע באמצעות תהליכי הידברות.

בת-חן וינהבר: נכון להיום, החברה האזרחית נמצאת כמעט בכל מקום.

בת-חן וינהבר: אם תחזרו לעוגה תראו ש-13% מהארגונים עוסקים בצמצום פערים.

בת-חן וינהבר: הם בעיקר עוסקים בהוראות מתמטיקה, אנגלית ומקצועות היסוד שהם המקצועות לבגרות.

בת-חן וינהבר: אם בעבר האמירות היו: "סליחה, אבל זה תחום מקצועי, ותשאירו אותו למערכת החינוך", נכון להיום, הרבה מאוד ארגונים עוסקים גם בתחומים האלו.

בת-חן וינהבר: בעיניי, ערכים לא פחותים מהנושא הזה של הוראת מתמטיקה ואנגלית.

בת-חן וינהבר: העשרה, גם באותה מידה.

בת-חן וינהבר: מערכת החינוך צריכה לשאול את עצמה מה היא מוכנה לתת ומה היא יכולה לתת.

בת-חן וינהבר: אלה שאלות שצריכות לעלות לדיון משותף.

בת-חן וינהבר: יש הרבה מאוד פרמטרים שצריכים להילקח בחשבון מפני יש כאן סוג של הפרטה שנעשית בלי הגדרת הפרטה.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, סוג של הפרטה יחד עם בלגן מוחלט מבחינת הרגולאטור.

מיכאל מלכיאור: זה בלהגן מובנה ומוחלט ואולי הרגולטור מעוניין להגן על זה.

מיכאל מלכיאור: ברגע שהוא מתחיל להסדיר הוא לא יכול להטיל תפקידים על המגזר השלישי.

בת-חן וינהבר: מהנתונים שלנו, החברה הישראלית תשמח לקבל הכוונה מה צריך, איפה צריך ואיך צריך.

בת-חן וינהבר: אני לא חושבת שפעילותה תפחת ברגע שהנושא הזה יוסדר.

מיכאל מלכיאור: אני מסכים.

מירה פרידמן-חמו: אני יושבת ראש "עתיד בטוח", שזאת מועצה ציבורית למאבק באלימות.

מירה פרידמן-חמו: אני חברת הנהלת "מנהיגות אזרחית", שזה הגוף שנמצא כאן על השולחן.

מירה פרידמן-חמו: אני רוצה לחזק את בת-חן ולהוסיף נדבך אחד נוסף שנראה לי חשוב.

מירה פרידמן-חמו: כבוד היושב ראש, אתה קראת לזה תופעת שוליים, בהקשר של הקליטה על ידי הנתרמים, על ידי הלקוחות.

מירה פרידמן-חמו: בשתי הצלעות שהוצגו כאן, שזה המגזר הראשון - הממשלה והמגזר השלישי – הגופים ההתנדבותיים וכו', הלקוח הוא אותו תמיד לקוח, זה שמקבל את השירותים ואת התרומה.

מירה פרידמן-חמו: השאלה המרכזית היא, המסוגלות שלו לקלוט ולהטמיע את כל הרצון הטוב הזה כדי שאכן יהיו תוצאות אפקטיביות.

מירה פרידמן-חמו: כדי שתהיה מכפלת כוחות אמיתית בתהליך הסדרה, שבת-חן דיברה עליו, נראה לי חשוב להוסיף שבצוות הבין מגזרי צריכה להיות נציגות של הנתרמים.

מירה פרידמן-חמו: זה נדרש כדי שיתבצע שם תהליך של בדיקת כל ההצעות והגופים התורמים, מה רלוונטי, מה ניתן לקלוט, מה ניתן להטמיע.

מיכאל מלכיאור: לא הבנתי.

מירה פרידמן-חמו: הוצע כאן הקמה של צוות בין מגזרי שבו ייוצגו גופים.

מירה פרידמן-חמו: הצלע השלישית שחסרה לי בגוף הזה היא נציגות של בתי הספר או אלה שקולטים.

מירה פרידמן-חמו: כנ"ל קשרי ממשלה חברה אזרחית, שבה הצלע השלישית היא גם כן הלקוח.

מיכל פינצ'וק: לא אתייחס להצעה שמוצעת פה.

מיכל פינצ'וק: זאת פעם ראשונה שאני רואה אותה.

מיכל פינצ'וק: נאמר כאן שבצוות הבין מגזרי הזה אמורים להיות נציגים של המגזר העסקי.

מיכל פינצ'וק: כמו שהנושא הוצג קודם, המנהיגות האזרחית לא כוללת את המגזר העסקי אלא רק את המלכ"רים.

מיכל פינצ'וק: יש פה איזה בלבלול שממנו אני חוששת.

מיכל פינצ'וק: זה סימן לכניסה הזאת של גורמים עסקיים בעלי אינטרסים עסקיים ברורים למערכת החינוך.

מיכל פינצ'וק: בעצם האגודה לזכויות האזרח נחשפה לנושא הזה בעקבות פניות של אנשים שגילו לתדהמתם שהילדים שלהם לומדים בבית הספר תוכניות שהם לא היו מודעים אליהם בכלל.

מיכל פינצ'וק: דוגמה לכך היא התכנית "זמן מסע" של לבייב.

מיכל פינצ'וק: בעקבות הפניה הזאת התחלנו לברר ובאמת גילינו שישנו בלגן טוטאלי בכל מה שקשור בפיקוח של מערכת החינוך על הפעילות.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו תמונה שהכל כאוס.

מיכל פינצ'וק: קיבלנו תמונה לגבי מה שקורה ולא לגבי היעדר הפיקוח וזה משהו מאוד חשוב.

מיכל פינצ'וק: חשוב להבין שמדובר פה ממש בפגיעה בזכויות.

מיכל פינצ'וק: זה לא רק בעיה של בלגן אלא זה דבר שפוגע בזכויות של התלמידים - - -

יולי תמיר: למה זאת פגיעה בזכויות?

מיכאל מלכיאור: השרה מבקשת שתפרטי למה זה פוגע בזכויות.

מיכל פינצ'וק: ראשית, זאת פגיעה בזכות השוויון, כי כאשר לא קיים פיקוח של משרד החינוך אנחנו לא יודעים מה איכות החומר שמגיעה לתלמידים.

מיכל פינצ'וק: זה משהו בסיסי וראשוני וברור שאחריות משרד החינוך לדאוג לכך.

מיכל פינצ'וק: שנית, זאת פגיעה בזכות לשוויון.

מיכל פינצ'וק: העמותות שנכנסות לבתי הספר אינן מחויבות לפעול בצורה שוויונית בין כל המגזרים.

מיכל פינצ'וק: הרבה פעמים העמותות האלה מתנות את הפעילות שלהן בסוג של "מצ'ינג", אותו תשלום מקביל מצד הורים או מצד הרשויות האזוריות שבהן הן פועלות.

מיכל פינצ'וק: זה מוביל לכך שהם פועלים בסקטורים מאוד מסוימים.

מיכל פינצ'וק: בעמוד 4 לדוח נאמר מפורשות: "ארגוני מגזר השלישי פועלים בעיקר בקרב המעמד הבינוני והגבוה".

מיכל פינצ'וק: מדובר בפגיעה קשה בזכות לשוויון, בזכות לחינוך שוויוני לכל התלמידים.

מיכל פינצ'וק: לכן חשוב מאוד, לטעמנו, להגביר את הפיקוח.

מיכל פינצ'וק: לפני חצי שנה פנינו למשרד החינוך וביקשנו שתקבע נהלים בנושא הזה.

מיכל פינצ'וק: הנושא פרוץ לחלוטין.

מיכל פינצ'וק: בזמנו נאמר לנו שהתקיימה התייעצות במשרד המנכ"לית ומאז לא שמענו דבר.

מיכל פינצ'וק: אין ספק שהנושא הזה מטריד מאוד נוכח המציאות בשטח שרק תלך ותגבר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מארחים את השרה שהגיעה הנה בגלל החשיבות שהיא רואה בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: גברתי השרה, מתי שתרצי, תוכלי להתייחס לדברים.

מיכאל מלכיאור: נשמע את דב לאוטמן, שהיתה לנו איתו ישיבה ארוכה.

מיכאל מלכיאור: קבענו סדרה של ישיבות בפגרה על הנושאים המרכזיים בחינוך אותם אנחנו רוצים לקדם יחד עם החברה האזרחית.

מיכאל מלכיאור: דב עומד בראש הארגון החדש שנקרא "קול חינוך".

מיכאל מלכיאור: אנחנו נקיים כמה ישיבות בשיתוף עם משרד החינוך ועם ארגוני המורים, המורים, התלמידים ועם כל הארגונים הרלוונטיים לסוגיות שיעלו.

מיכאל מלכיאור: דב, בבקשה.

דב לאוטמן: מיותר בחדר הזה לומר מה חשיבות החינוך לחברה הישראלית.

דב לאוטמן: כולנו מסכימים שהדרך היחידה לעצור את הפערים בחברה היא דרך שיפור מערכת החינוך, החינוך וכל מה שקשור בזה.

דב לאוטמן: אנחנו בתנועה, ואני אישית, חושבים שמדינת ישראל חייבת חינוך ציבורי.

דב לאוטמן: אני לא חושב שיש תשובה אחרת ויש פיתרון לחינוך הציבורי.

דב לאוטמן: אני לא חושב שיש אפשרות של הפרטה ואני גם לא חושב שהמגזר השלישי נותן תשובה לחינוך הציבורי.

דב לאוטמן: המגזר השלישי יכול וצריך לתת השלמה ותוספת לדברים הקשורים בחינוך אבל הוא לא התשובה והוא לא צריך לתת את הפיתרון ולהיכנס למקומות שבו החינוך הציבורי איננו מספיק.

מיכאל מלכיאור: אף על פי שיש מידה של הפרטה בתופעה כפי שהיא היום.

דב לאוטמן: אני לא מדבר על קרן רש"י או קרן קרב, שעושים פרויקטים בשיתוף עם משרד החינוך.

דב לאוטמן: הפרויקטים האלה הם בעצם פרויקטים של משרד החינוך.

דב לאוטמן: אני רואה אותם כחלק מהמגזר הציבורי.

דב לאוטמן: כל העמותות שמיוצגות כאן- כולנו עסוקים בזה וכולנו עושים דברים חשובים ויפים.

דב לאוטמן: אני לא רואה חשיבות רבה שיהיה פיקוח עד כדי כך צמוד ולא יאפשרו לעמותה להיכנס לשטח, לעבוד עם ילדים, להעשיר אותם ולעזור להם, בתנאי שהנושא נבדק על ידי איזו מחלקה במשרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: איך אתה מבטיח שלא יהיו שם גורמים שלא צריכים להיות שם?

מיכאל מלכיאור: איך אתה מבטיח את זה אם לא יהיה פיקוח של משרד החינוך?

דב לאוטמן: איך אני מבטיח שהורים שולחים לחוג פרטי והחוג הזה לא מחנך?

מיכאל מלכיאור: אתה לא יכול לדעת.

מיכאל מלכיאור: אבל, בתוך כותלי בית ספר - - -

דב לאוטמן: אני יוצא מתוך הנחה שיש מנהל בית ספר, יש מפקחת מחוזית.

דב לאוטמן: אני רואה אותם כאנשים אחראיים שמכירים את המערכת.

דב לאוטמן: אם מנהל בית ספר חושב שהארגון הזה לא עושה פעולה נכונה, הוא לא ייתן להם להיכנס.

בת-חן וינהבר: אין לו על סמך מה לדעת את זה.

דב לאוטמן: אני לא חושב שיש מקום לעשות זאת כי אם נעשה פיקוח כזה, אנחנו נקטע את הידיים של כל העמותות שרוצות לעשות דברים טובים ויפים.

מיכאל מלכיאור: לאלה שרוצים לעשות דברים טובים ויפים לא תהיה בעיה אם הם עובדים בצורה נכונה ושוויונית.

מיכאל מלכיאור: לא תהיה בעיה שמשרד החינוך יאשר את פועלם.

דב לאוטמן: אתה רואה את משרד החינוך מתארגן לאשר 5,000 עמותות?

מיכאל מלכיאור: השרה תתייחס לזה.

דב לאוטמן: בשבילי, מנהל בית ספר הוא משרד החינוך.

דב לאוטמן: הוא שליח של משרד החינוך.

בת-חן וינהבר: אבל למנהל בית הספר אין היום דרך לדעת מה עומד מאחורי עמותה מסוימת שפונה אליו ומציעה את השירותים שלה, מה המטרות שלה, האם היא עושה פעילות טובה או לא טובה.

דב לאוטמן: אותו עובד של משרד החינוך, כן יכול?

דב לאוטמן: מנהל בית ספר לא מספיק מוכשר לזה ועובד של משרד החינוך מחוזי או ארצי, כן מסוגל לתת תשובה?

בת-חן וינהבר: לכן מדובר פה על מנגנון של שקיפות ולא על מנגנון של פיקוח ברמה של לאשר תכנית לעומק.

בת-חן וינהבר: מנגנון שמחייב לשקיפות על מנת לפעול במערכת החינוך.

דב לאוטמן: אני לא רואה את הדרך איך בקצב סביר אפשר יהיה לתת מענה לכל העמותות הקיימות.

דב לאוטמן: אני חושב שלקטוע את ידיהן ולהגיד להם שהן לא יכולות להיכנס לבתי הספר ולטפל בילדים, זאת תהיה שגיאה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני פונה לשרה.

מיכאל מלכיאור: לפני שהצטרפת קיבלנו תמונה שצריכים לקחת בחשבון שהיום, בגלל הקיצוצים הקשים מאוד שהיו בתקופות הקודמות במערכת החינוך, המנהלים ייקחו כמעט כל דבר שיציעו להם כי יש חוסר בשעות וחוסר בהשקעה.

מיכאל מלכיאור: ראינו שהעמותות נכנסות בעיקר לתחום ההעשרה ותחום הערכים.

מיכאל מלכיאור: יש סכנה מסוימת בכך שמנהל ייקח מכל הבא ליד.

מיכאל מלכיאור: בסך הכל אנחנו רואים בדבר הזה תופעה חיובית.

מיכאל מלכיאור: החברה האזרחית הבינה שהחינוך זה הדבר הכי חשוב שיש לנו והיא נכנסת כדי להציע הצעות ולהיכנס עם גיוון ועם רעיונות ועם פיילוטים והצעות ותוספות והתנדבות.

מיכאל מלכיאור: סך הכל זה דבר מעשיר וחיובי.

מיכאל מלכיאור: זה גם דרוש שבחברה מפותחת המגזר השלישי, המגזר העסקי והפילנתרופי, ייכנס בצורה מסודרת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רואים את זה כדבר חיובי.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת, קיבלנו תמונה שמצד הרגולאטור, במקרה זה משרד החינוך, יש בלגן מוחלט ואין הסדרה ואין דין ואין דיין בכל הנושא.

מיכאל מלכיאור: סליחה, זאת התמונה שקיבלנו.

מיכאל מלכיאור: את יכולה לעשות ככה עם הראש, אבל זה מה שהנציגה שלכם אמרה.

מיכאל מלכיאור: היא אישרה את זה גם עכשיו.

מיכאל מלכיאור: סליחה, זה נאמר כאן.

מיכאל מלכיאור: רשמתי פה את המילים שלה, לא שלי.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שיש תחילה של מחשבה במשרד החינוך בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: נודה לך אם תתני תמונה איך את רואה את כל הסוגיה כי זה מאוד חשוב לכל המשתתפים.

יולי תמיר: צהריים טובים.

יולי תמיר: האמת שקראתי את זה רק עכשיו, תוך כדי זה שדיברת.

יולי תמיר: אני מוכרחה לומר שאני מגיבה על דבר שעברתי עליו בחיפזון מה.

מיכאל מלכיאור: הסוגיה לא זרה לך.

יולי תמיר: הסוגיה לא זרה לי.

יולי תמיר: ראשית, אני רוצה לומר שאני חושבת שהשותפות של משרד החינוך עם החברה האזרחית היא שותפות חשובה ומבורכת.

יולי תמיר: יש לנו הרבה שיתופי פעולה טובים והם מופעלים כולם לטובת המערכת ולטובת התלמידים במערכת.

יולי תמיר: משאמרתי את זה אני רוצה לציין שלושה דברים עקרוניים.

יולי תמיר: ראשית, בניגוד למה שנכתב בנייר כאן, שהמדינה נסוגה מההשקעה בחינוך ומהשעות שהיא משקיעה בחינוך, הרפורמה בחינוך, שתכף נדבר עליה, מכניסה למערכת החינוך שעות הוראה ושעות לימוד בהיקפים שלא היו כדוגמתם מעולם.

יולי תמיר: אנחנו מוסיפים היום לבית ספר יסודי ממוצע את האפשרות לפצל את כל כיתות א' ו-ב' בתהליך שיושלם בשנים הקרובות ל-10 שעות לימוד, שזה שליש מהמערכת, לימוד ממוקד ללימודי יסוד.

יולי תמיר: ועוד כ-100 שעות הוראה פרטניות במסגרת אופק חדש.

יולי תמיר: מהניסיון שלי, בתי הספר רוויי שעות.

יולי תמיר: אגב, כבר עכשיו יש לי הידברות עם קרן קרב ועם קרן רש"י, הקרנות הגדולות שעובדות בתחום, כיצד הם ישתלבו במערכת שיש בה היום המון שעות.

יולי תמיר: המנהלים מתחילים להגיד לקרנות שיש להם כבר המון שעות והם לא זקוקים לתוספת שעות.

יולי תמיר: אני עדיין רוצה שהם יהיו שם כי הם מביאים למערכת דברים נוספים, שלא בהכרח המערכת הפורמאלית מקצה.

יולי תמיר: אני חושבת שהשנה קבענו סטנדרט מאוד גבוהה של הזכות לחינוך.

יולי תמיר: אנחנו מגדירים מה ניתן היום לילד ביסודי ובחטיבה באמצעות הרפורמה, שזה בערך בשליש יותר ממה שהוא קיבל בעבר.

יולי תמיר: יש לנו הגדרה מדויקת מה ילד ביסודי ובחטיבה אמור לקבל.

יולי תמיר: זאת עליית מדרגה בשירות החינוכי שהמדינה נותנת על מנת לממש את הזכות לחינוך.

יולי תמיר: מה שבא מעבר לזה – תמיד יהיה מעבר לזה, ותמיד תהיה ערגה.

יולי תמיר: כשיתרגלו למערכת החדשה בעוד 10 שנים, יגידו שזה חסר.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: כי זה טבע האדם.

יולי תמיר: יתרגלו לשעות הנוספות, ינצלו אותן, אני מקווה, רק לטובה, אבל אחר כך ירצו יותר.

יולי תמיר: אני שמחה שהמערכת שואבת כל הזמן רעיונות חדשים.

יולי תמיר: אחד הדברים החשובים, שהחברה האזרחית נותנת לנו, זה רעיונות חדשים, תפיסות חדשות, שילוב של מקוריות ויוזמה, שהרבה פעמים משיקים למערכת.

יולי תמיר: אם זה טוב, זה מוטמע במערכת, אם זה פחות טוב, זה הולך ומצטמצם.

יולי תמיר: שנית, יש הטיה.

יולי תמיר: אנחנו התחלנו לעשות מיפוי.

יולי תמיר: אנחנו עושים יחד עם בית ברל מיפוי של כל הגורמים שעובדים במערכת החינוך, על מנת לקבל תמונה.

יולי תמיר: להפתעתנו, הסתבר לנו שחלק גדול מהנתונים שנמסרים הם לא נכונים מכיוון שאופן הבדיקה בא משני כיוונים שלא מייצגים את המציאות בשטח.

יולי תמיר: אחד, זה כמה עמותות נרשמות.

יולי תמיר: נכון, עמותות נרשמות, חלקן הגדול, לצערי, בכלל לא מגיע למערכת החינוך.

יולי תמיר: זה נוכח להירשם כעמותה חינוכית.

יולי תמיר: אמרת עמותה חינוכית, אחר כך אתה חושב שתעשה עם זה משהו כזה או אחר.

יולי תמיר: אין קורלציה אחת לאחת של מי שנרשם ושל מי שעובד.

יולי תמיר: שנית, כשמבקשים ממנהל בית ספר לדווח מי עובד אצלו, הסתבר לנו הרבה פעמים, שהוא מדווח על פרויקטים של המשרד כפרויקטים חיצוני.

יולי תמיר: זה לא בא בקור קוריקולום, זה בא מסביב.

יולי תמיר: הוא אומר שהוא עושה פעילות זהירות בדרכים עם "אור ירוק", שממומנת בחלקה הגדול על ידי המדינה.

יולי תמיר: הוא כותב "יש לי פרויקט אור ירוק".

יולי תמיר: הוא אומר: "אנחנו עושים פרויקט משותף עם עיר ללא אלימות".

יולי תמיר: המנהל כותב "יש לי מישהו שעושה אצלי פרויקט" וזה נחשב כאילו זה גורם מתערב חיצוני.

יולי תמיר: הגורם המתערב הוא בעצם המשרד שפועל בשותפות ברוכה עם גורמים שמפוקחים על ידי המשרד ומגיעים ביוזמתנו.

יולי תמיר: אתמול אישרתי פרויקט לרפואת השן יחד עם גורמים שנכנסים לבתי הספר.

יולי תמיר: זה לא דבר שקרה במקרה ויום אחד התעוררנו וראינו שמישהו מלמד את זה.

יולי תמיר: גם זה קורה, ותכף אני אדבר על זה.

יולי תמיר: זה פרויקט שאנחנו עושים יחד עם גורם שותף.

יולי תמיר: בראייתו של המנהל והמורה זה פרויקט חיצוני.

יולי תמיר: בראייתנו, זה פרויקט פנימי שאנחנו ממנפים אותו עם גורם חיצוני בשותפות.

יולי תמיר: בוודאי שאנחנו מכירים את התכנים שלו ויודעים מה קורה.

יולי תמיר: היום לא יכול להיכנס למערכת פרויקט מבלי שהוא עבר את הבדיקה הפדגוגית של המשרד.

יולי תמיר: הדוגמה הטובה ביותר זה לב לבייב, שניסה להיכנס.

יולי תמיר: הוא הוצא מהמערכת, יצא מהדלת נכנס מהחלון, הוצא מהחלון ומנסה שוב להיכנס.

יולי תמיר: דרך אגב, לזכותו אני אגיד, כי אני חושבת שצריכים להיות הוגנים, שהוא שינה את תוכניתו מהקצה אל הקצה.

יולי תמיר: הוא קיבל חוות דעת פדגוגית, של המזכירות הפדגוגית שפסלה את התכנית.

יולי תמיר: הם עשו שינוי בתכנית, חזרו אלינו, ולא היינו מרוצים.

יולי תמיר: הם היו מוכנים לעשות עוד שינוי.

יולי תמיר: יכול להיות, אחרי שהם יעשו את השינויים ואנחנו נאשר, לא תהיה לנו התנגדות.

יולי תמיר: כרגע אנחנו לא מרוצים מהשינויים.

יולי תמיר: כיוון שלא היינו מרוצים לא אישרנו.

יולי תמיר: יש תכניות אחרות.

יולי תמיר: תכנית אחרת שזכתה לביקורת, אבל קיבלה אישור, היתה התכנית של שרי אריסון, שהיא תוכנית של הפגה, שהעברנו אותה לשפ"י, השירות הפסיכולוגית.

יולי תמיר: שפ"י בדק את התכנית ואמר שמבחינתם כל עוד יישאר מעמדה כתכנית הפגתית היא בסדר ואישרנו אותה.

יולי תמיר: זה הנוהל.

יולי תמיר: לא אגיד לכם שבכיתה ג' בבית ספר ברעננה לא נכנסה תכנית שאני לא יודעת עליה.

יולי תמיר: הסקר והשאלונים שאנחנו עושים נועדו לקבל את הפירוט הרחב ביותר והמלא ביותר.

יולי תמיר: זה לוקח הרבה זמן כי מדובר בהרבה בתי ספר ובהרבה עמותות.

יולי תמיר: בסופו של דבר נקבל את הרישום המלא.

יולי תמיר: עיקר העבודה שלנו, כמובן, היא מול הגופים הגדולים.

יולי תמיר: בהמשך למה שאמר דוב לאוטמן, ברגע שמגיע משהו שהוא חריג, אנחנו מקבלים אתה התלונה ובודקים את זה באופן ממוקד.

יולי תמיר: נניח שנכנסת תכנית - - -

מיכאל מלכיאור: הסינטולוגיה.

יולי תמיר: ברגע שהסינטולוגיה נכנסת לבית הספר, יש את ההורה או המנהל או המורה, שמרים טלפון למחוז ומייד אחר כך גם לטלפון הפרטי שלי ואומר שבבית ספר זה וזה יש ניסיון.

יולי תמיר: היו לי כאלה.

יולי תמיר: אני בהחלט מכירה בכך שיש תכניות שעדיין לא הגיעו אליהן.

יולי תמיר: כשבית ברל יסיים את התהליך של המחקר שהוא עושה כרגע, יהיה לנו מידע מלא על כל העמותות שפועלות בבתי הספר.

יולי תמיר: אז נעשה תהליך שיש לו שלושה שלבים.

יולי תמיר: קודם כל נוציא מהמשחק הזה את כל הגורמים עליהם דיברתי ואמרתי שאנחנו פועלים בהם בכובע אחר.

יולי תמיר: ראיתי את תחילת הדיווח ומסתבר שזה חלק לא קטן מהדברים.

יולי תמיר: יהיה עכשיו את דוח שמידט, יש את עיר ללא אלימות.

יולי תמיר: יש הרבה התערבויות של הממשלה, לא באמצעות המערכת הפורמאלית, כהקצאת שעות של המערכת.

יולי תמיר: הדבר השני שנעשה זה לבודד את הגורמים הגדולים.

יולי תמיר: יש שניים שלושה גורמים גדולים שאנחנו נמצאים איתם בפיקוח מתמשך כמו קרן קרב וקרן רש"י.

יולי תמיר: יש כמה עמותות גדולות, שמראש אנחנו יודעים שהן עובדים איתנו בתאום על התכנים.

יולי תמיר: יש גם את כל העמותות הממשלתיות המקבילות, שעוסקות בנושאים שמשיקים לחינוך ועובדות איתנו.

יולי תמיר: גם אותן נוציא.

יולי תמיר: תישארנה לנו העמותות שלא מגיעות לבחינה סיסטמתית, למשל, בגלל גודלן.

יולי תמיר: אנחנו נגיע אליהן.

יולי תמיר: בזכות הסקר של בית ברל נקבל את הפרטים עליהן ונוכל לעשות רישום שלהן.

יולי תמיר: בעקבות זה, בתהליך מדורג, על פי גודל והיקף ההשתלבות שלהן, גם לעשות איזה מהלך של אישור והערכה של התכניות האלה.

מיכאל מלכיאור: איך מבטיחים שהם יעבדו במקומות שבהם יש צורך, שלא מישהו אחד יקבל את כל התכניות הטובות ומישהו אחר לא יקבל דבר?

יולי תמיר: קודם כל, בכל המקרים שהמשרד מעורב, יש הפנייה מאוד מאסיבית לפריפריה.

יולי תמיר: דב לאוטמן היה מעורב בתכניות אחרות שעבדנו איתן.

יולי תמיר: הן היו מוטות פריפריה בצורה מאוד חד משמעית.

יולי תמיר: אתן דוגמה מהשבוע האחרון.

יולי תמיר: אנחנו עושים את נושא רפואת השיניים בפריפריה.

יולי תמיר: הטכניון בא אלינו עם תכנית במתמטיקה.

יולי תמיר: אישרנו להם להיכנס והם עובדים בפריפריה.

יולי תמיר: "מחשב – סיסמה לכל תלמיד", תכנית שאודי אנג'ל עושה, עובד בפריפריה.

יולי תמיר: אני פשוט אומרת מהזיכרון.

יולי תמיר: קידום נוער בסיכון עובד בפריפריה.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל מה שאתם הצגתם פה, רוב - - -

יולי תמיר: מי זה "אתם הצגתם"?

יולי תמיר: אני לא יודעת מי הציג את זה.

מיכאל מלכיאור: יש פה מחקר של המנהיגות האזרחית.

מיכאל מלכיאור: אני לא אומר שהמחקר נכון, אני רק אומר - - -

בת-חן וינהמר: אותו גוף בבית ברל שעושה את הסקר הרחב.

בת-חן וינהמר: זה התחלה של נתונים.

בת-חן וינהמר: אין ספק שבגופים שנמצאים בקשר עם משרד החינוך יש הכוונה לפריפריה.

בת-חן וינהמר: בעצם אנחנו מדברים על תהליך שהתחיל וצריך להמשיך אותו.

בת-חן וינהמר: קיים צורך להמשיך ולייצר את אותה הכוונה מפני שחלק ממה שתיארנו זאת סיטואציה שבה השכבות הבינוניות והחזקות מייצרות עבור עצמן תוספות למערכת החינוך באמצעות מה שנקרא חברה אזרחית.

בת-חן וינהמר: זה דבר מבורך אבל צריך ליצור את האיזונים שלו.

יולי תמיר: עדיין לא קיבלתי את המיפוי של בית ברל.

יולי תמיר: אחת המטרות במיפוי היא לעשות את ההכוונה של העמותות של המדינה.

יולי תמיר: אחד מהיתרונות של החברה האזרחית זה שהם פועלים לא רק בהכוונת המדינה.

יולי תמיר: כשאנחנו נותנים את ה"מצ'ינג", ואנחנו מכוונים, ההכוונה היא מוטת פריפריה חד משמעית.

יולי תמיר: אני לא יכולה למנוע, ואני לא חושבת שזה הגיוני שאני אמנע, מגופים שרוצים לבוא ולתרום לבתי הספר.

יולי תמיר: אני יכולה לנסות לגייס את הגופים המעורבים לעבוד גם במקומות אחרים מאלה שהם בחרו.

יולי תמיר: זאת אומרת, להרחיב את פעילותם גם לפריפריה.

יולי תמיר: אני מוכרחה לומר שוב.

יולי תמיר: מהמעורבות וההיכרות שיש לי עם לא מעט גופים שעובדים, ההטיה לפריפריה היא מאוד חזקה.

יולי תמיר: עוד לא ראיתי את הפילוח.

יולי תמיר: הפילוח לאשכולות הוא פילוח לא נכון.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: כי פילוח אשכולות אומר שבתל-אביב עובדים בעשרות בתי ספר אבל בתוך תל-אביב יש שכונות שהן באשכול סוציו-אקונומי נמוך.

יולי תמיר: הפילוח שאני אקבל מבית ברל יהיה על פי מדד הטיפוח הבית ספרי ואז אני אדע אם אני מפנה עמותה שעובדת לשכונת התקוה או לאזורים בנתניה או לקרית משה ברחובות.

יולי תמיר: אני לא יודעת איך בנית את הפילוח.

יולי תמיר: הפילוח שבידינו מעיד על דגש הרבה יותר גדול על עבודה בבתי ספר עם פרופיל סוציו-אקונומי נמוך.

יולי תמיר: נכון, פה יש הטיה שאותי מדאיגה, שיותר קל לי לשלוח עמותה לעבוד בקרית משה ברחובות מאשר בירוחם, למרות שהפרופיל של בית הספר קרית משה הוא נמוך והוא צריך תגבור.

יולי תמיר: בגלל שהוא במרכז יותר קל לשלוח.

יולי תמיר: בסך הכל ההטיה שלנו היא לבתי ספר חלשים.

יולי תמיר: חבל שלא נמצא פה מישהו מקרן קרב.

יולי תמיר: ראיתי את הפילוח הפנימי שלהם רק לפני שבוע.

יולי תמיר: המדד הבית ספרי שלהם הוא מאוד מרשים.

בת-חן וינהמר: נאמר קודם שמהנתונים שלנו עולה שגורמיה מגזר שלישי והחברה אזרחית, צמאים או כמהים להכוונה.

בת-חן וינהמר: בהקשר הזה, המודל שמוצע כאן הוא מודל שמאפשר ומזמן את אותה הכוונה בהנהגה של משרד החינוך.

בת-חן וינהמר: הכיוון הוא הגברת שיתופי הפעולה החיוביים.

בת-חן וינהמר: במקום שבו אותם גופים נותנים את הקרדיט למדינה, לכוון אותם היכן צריך, באיזה תחומים, מה חשוב יותר או פחות, הוא מקום שחשוב שמשרד החינוך ייקח.

יולי תמיר: את צודקת ב-100%.

יולי תמיר: חלק מהשיתופים וחלק מהדברים שאנחנו עושים עובדים בדיוק על העניין הזה.

יולי תמיר: נדמה לי שאתם לא מעריכים כמה היום זה כבר קיים.

יולי תמיר: אני כמעט ולא מכירה גוף שעובד במערכת ולא ישב איתי.

יולי תמיר: אני יכולה למנות רק מהשבוע ואני יכולה למנות עשרות מפגשים שבאים אנשים ואומרים שהם נכנסים למערכת.

יולי תמיר: זה יכול להיות קהילות מארצות הברית, זה יכול להיות תורמים פרטיים, זה יכול להיות קרנות וזה יכול להיות אורי דגול, שעובד באכסניות הנוער, או החברה להגנת הטבע.

יולי תמיר: בסופו של דבר הם כולם באים למשרד כשותפים.

יולי תמיר: אני בהחלט מקבלת את העניין שהממשלה התחילה בו עם שולחנות עגולים, יותר תיאום ויותר הכוונה.

יולי תמיר: זה בהחלט דבר חשוב וראוי.

יולי תמיר: יהיה גם הפיקוח במידת האפשר, בהדרגתיות.

יולי תמיר: כשנקבל את הנתונים ונדע מי עובד, נתחיל ליצור פיקוח מסודר על כל מי שנכנס למערכת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עומדים לסיים את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אבי גור, אני אתן לך משפט אחד.

אבי גור: אני רוצה ששרת החינוך ומשרד החינוך יצאו מפה מחוזקים כלפי האוצר כי הגזירות שנופלות עלינו כהורים ותלמידים, בעיקר נושא ההפרטה, שהועלה פה, וחוק ההסדרים, הם מכריחים אותנו לפעול במגזר השלישי.

אבי גור: זה דבר שהמדינה צריכה לעשות.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד לך שבתחום החינוך, לא אפשרנו לחוק אחד לעבור במסגרת חוק ההסדרים.

אבי גור: נכון, כל הכבוד.

אבי גור: אבל זאת שנה ראשונה שאתם מצליחים.

מיכאל מלכיאור: זאת כבר השנה השלישית.

אבי גור: זה הכיוון שאליו צריך ללכת.

מיכאל מלכיאור: אדוני, לא זה הנושא של הדיון היום.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך לכבד את המקום.

אבי גור: בכל מקרה, יש לכם השבוע דיון על חוק תשלומי הורים.

אבי גור: זאת עוד יוזמה מבורכת.

מיכאל מלכיאור: זה לא השבוע.

אבי גור: אז בתקופה הקרובה, הבטחתכם.

אבי גור: זה כיוון שהוא מוסיף לנו לעוצמה ואני רוצה לחזק אתכם.

מיכאל מלכיאור: לא צריך בכל ישיבה להעלות כל נושא.

אבי גור: זה מיליארדים, אדוני.

אורי דגול: מה שהשרה אמרה זאת המציאות לאשורה.

אורי דגול: יש תאום מלא בין המשרד לבין מאות גופים.

אורי דגול: כל טיול בית ספר, כל פעילות העשרה, כל מחנה נוער, כל נושא נבדק בתוך המשרד לפני ולפנים.

אורי דגול: זאת לא שאלה של להגן.

אורי דגול: כחבר הנהלה של המנהיגות האזרחית המטרה שלנו היא לראות שיש המון עמותות, יש המון יוזמות.

אורי דגול: אנחנו, במנהיגות האזרחית, מודאגים מריבוי היוזמות, מריבוי העמותות.

אורי דגול: המנהיגות אזרחית רוצה לתאם את הדברים מול משרד החינוך ולגבש קריטריונים ברורים.

מיכאל מלכיאור: הבנתו את זה.

מיכאל מלכיאור: אתה לא מוסיף על מה שאמרת לפני כן.

מיכאל מלכיאור: הבנו את הדברים וכך אם התקבלו.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שיש ויכוח מסביב לשולחן.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסכם את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מודים למנהיגות האזרחית על הסקירה.

מיכאל מלכיאור: עלתה תמונה המצביעה על כך שיש הרבה מאוד עמותות, שרובן הגדול פועלות לפי יעדים שרצויים לחינוך במדינת ישראל ושחלק גדול מהן עובדות בתאום עם משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: חלק נמצא באפלה, שאולי כתוצאה מהתהליכים שהמשרד עושה עכשיו, יגיעו להסדרה והכוונה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו בכנסת מקבלים המון פניות מבתי ספר והורים שמודאגים מהאנשים שנכנסים לתוך בתי הספר שלהם.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהתהליך הנוכחי הוא נכון ומבורך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, ככנסת, רוצים לעודד ולחזק את התהליך הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חושבים שצריך לדעת על כל גורם שנכנס לתוך כותלי בית הספר.

מיכאל מלכיאור: לדעת שהגורם הזה הוא גורם שפועל לפי הכללים, הנורמות והערכים הראויים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה בסיס ואני שמח לשמוע שזה גם הכיוון של שרת החינוך.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת , אנחנו מנצלים את היום הזה לברך את ריבוי התכניות.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד שלא מעט מהחוקים שאנחנו עכשיו מעבירים, למשל, חוק של חינוך משלב או אקדמיה ללשון ערבית והמון נושאים אחרים שהעברנו בוועדת החינוך והתרבות בשנתיים האחרונות, באו כיוזמות מבורכות של גורמים שונים שרוצים שזאת תהיה חברה יותר צודקת ויותר טובה.

מיכאל מלכיאור: אנו, בכנסת, לקחנו את היוזמות האלה, את הפיילוטים שנעשו ואת עבודת הקודש שנעשית.

מיכאל מלכיאור: לפני הישיבה הזאת היתה לנו ישיבה עם עמותה בשם "בית הגלגלים".

מיכאל מלכיאור: הם באמת עושים עבודת קודש בצורה בלתי רגילה.

מיכאל מלכיאור: בין השאר עשינו תיאום עם מנח"י, ובעקבות זה עם משרד החינוך, שהצעירים עם הפגיעה הפיזית, יכנסו לתוך בתי הספר כדי לספר את הסיפור שלהם כדי להביא ליותר פתיחות ליחס שלנו כלפי ילדים נכים.

מיכאל מלכיאור: זאת גם דוגמה של שיתופי פעולה שיכולים להוסיף לעבודה הברוכה של המגזר השלישי.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם.

מיכאל מלכיאור: הישיבה נעולה.