ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 468, 2008-07-08 09:30

מיכאל מלכיאור: בוקר טוב.

מיכאל מלכיאור: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט.

מיכאל מלכיאור: על סדר היום: ונדליזם והצתת מבנה של עמותת בית הגלגלים.

מיכאל מלכיאור: במגבלות הזמן שיש לוועדת החינוך, אין לנו יכולת לתת את המקום ואת המיקום לעמותות שעושות עבודת קודש, ברחבי הארץ, בתחומי החינוך והחברה.

מיכאל מלכיאור: מידי פעם העמותות האלה משתתפות בישיבות ותורמות.

מיכאל מלכיאור: היום זה יום מיוחד לכנסת.

מיכאל מלכיאור: זהו יום שנקרא "יום החברה האזרחית".

מיכאל מלכיאור: לאחר הישיבה הזאת נקיים ישיבה שתעסוק בתרומתן של 6,000 עמותות בישראל שעוסקות בחינוך.

מיכאל מלכיאור: יוצא מן הכלל לכלל הזה, זה העניין של בית הגלגלים.

מיכאל מלכיאור: לצערי, הדיון מתקיים קצת על רקע שלילי בעקבות ההצתה והשריפה שהיתה בסניף בית הגלגלים בירושלים, אירוע שהגיע גם לתקשורת ולמודעות של ציבור הרחב.

מיכאל מלכיאור: לפעמים, מתוך הדברים השליליים והקשים יוצאים גם דברים חיוביים.

מיכאל מלכיאור: הרבה אנשים שלא ידעו על העמותה הנפלאה הזאת ועל הצעירים הנפלאים שנמצאים בעמותה, נחשפו לפעילות הזאת, וזאת בעקבות מעשה של אלו שרצו להפסיק את הפעילות במקום מסוים.

מיכאל מלכיאור: לכן חשבתי שראוי להעלות את הנושא בוועדה שלנו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד לכם, במיוחד לצעירים שבכם, שכל מה שאתם אומרים פה כתוב בדברי הימים של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: הכל נכנס לאתר האינטרנט ויישמר לצמיתות.

מיכאל מלכיאור: מעבר לשבח על הפעילות היפה של בית הגלגלים, אני גם רוצה שנכוון את הדברים למה שהועלה בישיבה אצלי.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שבתום הדיון היום הוועדה תמליץ ונקבל החלטה, בהסכמת של אנשי מנח"י, שצעירים מבית הגלגלים בירושלים יוכלו להגיע לבתי הספר ולהיות במגע עם כלל התלמידים בירושלים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה מאוד יעזור לכלל התלמידים להבין יותר על איזו אוכלוסיה חשובה אנחנו מדברים ולהבין גם את הבעיות וגם את הכוחות העצומים שיש לאוכלוסיה שבית הגלגלים עובד איתה.

מיכאל מלכיאור: זאת היתה הקדמה.

מיכאל מלכיאור: תבורכו שהגעתם לפה.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע באיזה סדר אתם רוצים להציג את הדברים.

מיכאל מלכיאור: אתם תחליטו בעצמכם.

פנינה שור: כמו שאמרת, עלינו לכותרות דווקא בנסיבות פחות מרנינות, יחד עם זאת, צריך לומר שאנחנו עמותה שפועלת כבר כמעט 30 שנה.

פנינה שור: עיקר הפעילות של העמותה מושתת על שילוב בקהילה.

פנינה שור: לפני קרוב ל-30 שנה, כשהקמנו את בית הגלגלים במקומות כמו מכמורת והרצליה, שזה הסניף הראשון שלנו, המטרה היתה להשתלב בתוך קהילות קיימות.

פנינה שור: להשתלב בתוך קהילות שאולי לא צפוי להשתלב שם.

פנינה שור: מאז אנחנו רק הולכים ומתחזקים.

מיכאל מלכיאור: ספרי בקיצור עם כמה צעירים אתם עובדים ומה עיקר העבודה שלכם.

פנינה שור: ברשותך, אקדיש כמה מילים לפעילות שלנו.

פנינה שור: בית הגלגלים נוסד על ידי אימי, מרים שוורץ, לפני קרוב ל-30 שנה.

פנינה שור: הוא באמת קם על הרעיון שיש לאפשר לילדים בעלי נכויות פיזיות, כמו שיתוק וניוון שרירים, לצאת מחוץ למסגרת בית הספר, שהיא המסגרת הכמעט יחידה שהיתה קיימת.

פנינה שור: רצינו לאפשר להם לצאת מהבית במסגרת פעילות חברתית קטנה ומשפחתית.

פנינה שור: הרעיון התחיל דווקא מסופי שבוע, מיום שישי עד יום ראשון, כדי שבאמת הילדים יבלו ביחד.

פנינה שור: בעת ובעונה אחת רצינו גם לעזור למשפחות, מתוך רצון לעודד את המשפחות לגדל את הילדים בבית, ולאפשר להן איזו נשימה קטנה.

פנינה שור: על רקע הזה צמח בית הגלגלים.

פנינה שור: בסופי שבוע אנחנו יוצאים בקבוצות קטנות של כ-12 עד 15 חניכים נכים ומספר מקביל של מדריכים.

פנינה שור: פה אני רוצה לומר מילה על המדריכים.

פנינה שור: המדריכים שלנו הם אנשים איכותיים, לאו דווקא כאלה שבאים ממקצועיות טיפוליים.

פנינה שור: הדגש הוא על איכות ויש לנו מכל קצוות הקשת.

פנינה שור: יש לנו מדריכים דתיים, חילוניים וגם מהרקע התעסוקתי.

פנינה שור: יש לנו רופאים מתנדבים, אמנים.

פנינה שור: פה ושם אנשים שעוסקים במקצועות טיפוליים, טייסים.

פנינה שור: יש לנו באמת מכל הקשת.

פנינה שור: מדובר בשהייה משותפת של מתנדבים ונכים ביחד, 25-30, בעת ובעונה אחת.

פנינה שור: לזה הוספנו את הפעילויות באמצע השבוע במסגרת של חוגים.

פנינה שור: גולת הכותרת היא מחנה בקיץ של 5-6 לכל קבוצה.

פנינה שור: זה המבנה הבסיסי של פעילות האגודה.

מיכאל מלכיאור: מתי אתם עושים את הקייטנה?

פנינה שור: לכל אורך הקיץ.

פנינה שור: מכיוון שגדלנו עם הילדים קיבלנו החלטה עקרונית, שבניגוד לתנועת נוער אנחנו לא אומרים שלום לילדים בגיל 18.

פנינה שור: הם הפכו להיות חלק מהקהילה שלנו.

פנינה שור: התחלנו להתמודד גם עם סוגיות שנוגעות לנכים בוגרים יותר, כמו, למשל, תעסוקה.

פנינה שור: הקמנו פרויקט השמה שבאמת פועל על מנת למצוא מקורות תעסוקה לבוגרים הנכים.

פנינה שור: אסיים בזה שהחזון שלנו היום הוא סוג מסוים של דיור, שאותו היינו מאוד רוצים לעשות, בדרך האופיינית לנו, קרי, באופן מעורב של נכים עם שאינם נכים.

פנינה שור: זה עיקרון שמאוד חשוב לנו.

פנינה שור: זה גם העיקרון שחוזר לאורך כל הדרך.

פנינה שור: עבור המתנדבים בית הגלגלים הוא לא פחות משמעותי מאשר לנכים עצמם.

פנינה שור: זה היופי וסוד ההצלחה של המקום הזה.

מיכאל מלכיאור: תספרו מה שקרה בירושלים.

נטע ארן: אני מרכזת המשאבים של הארגון.

נטע ארן: אני שמחה שחבר הכנסת אמסלם הגיע לכאן.

נטע ארן: חבר הכנסת אמסלם עוזר לנו מאוד בהעברת חוק שיחייב את משרד הרווחה לתמוך בנו כי היום אנחנו ארגון שלא נתמך בכלל על ידי המדינה.

נטע ארן: אנחנו מקבלים רק 7% מתוך 6.5 מיליון של התקציב.

נטע ארן: אנחנו מקווים שאנחנו נצליח לשנות גם את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת הלפרט.

מיכאל מלכיאור: יש פה כבר בית דין ואנחנו יכולים להחליט כמה החלטות משמעותיות.

מיכאל מלכיאור: במקרה יצא שרק רבנים הגיעו היום.

נטע ארן: אנחנו עברנו מירושלים לאבן ספיר.

נטע ארן: אנחנו גרים בבתים שכורים.

חיים אמסלם: מתי זה קרה?

נטע ארן: לפני שלושה חודשים.

נטע ארן: התחלנו לשפץ מבנה ששכרנו שם.

נטע ארן: השקענו בו קרוב למיליון שקל.

נטע ארן: לקראת הסיום, יד זדונית הציתה אותו.

נטע ארן: ההנחה היתה שזה מישהו מתושבי הישוב שלא רצה לראות נכים בסביבתו.

מיכאל מלכיאור: המשטרה לא מצאה מי זה?

נטע ארן: אני לא יודעת עד כמה היא התאמצה.

נטע ארן: היא לא מצאה מי עשה את זה אבל קיבלנו החלטה שלמרות הכל אנחנו נעבור לגור שם.

נטע ארן: אנחנו מאמינים בדיאלוג.

מיכאל מלכיאור: קיבלתם תגובות מהתושבים?

נטע ארן: רוב התושבים בישוב באו להביע את ההזדהות שלהם.

חיים אמסלם: האם הנזקים כוסו על ידי הביטוח?

נטע ארן: לא היה ביטוח.

נטע ארן: זה לא מבנה שלנו ולכן לא יכולנו לבטח אותו.

נטע ארן: אנחנו אספנו תרומות.

נטע ארן: ביטוח לאומי קצת עזר לנו, בעיקר גייסנו תרומות.

נטע ארן: שיפצנו את המבנה וביום ראשון נחנוך את הבניין הזה בטקס חגיגי.

נטע ארן: במהלך כל הזמן הזה בעצם ניהלנו דיאלוג עם הישוב.

נטע ארן: זה מתקשר לנושא הדיון שלנו עכשיו.

נטע ארן: הדיאלוג הזה התנהל עם אנשי הישוב, באמצעות המדריכים המתנדבים שלנו שעברו בין הבתים, הסבירו מה אנחנו עושים, למה זה חשוב ואיזו תרומה יש לבית הגלגלים לאקלים החברתי למקום שבו הוא נמצא.

נטע ארן: הוא מייצר סובלנות ואהבה והמון רגשות חיוביים אצל כל הקהילה מסביב וזה סוחף.

חיים אמסלם: אתם לא חוששים שהיד הזדונית תעשה שוב משהו רע?

נטע ארן: אנחנו מקווים שלא.

נטע ארן: אנחנו אנשים אופטימיים.

חיים אמסלם: אחרי השקעה כזאת?

נטע ארן: אנחנו לא יכולים להעמיד שומרים 24 שעות ביממה.

נטע ארן: אנחנו מאמינים שבאמצעות דיאלוג - - -

מיכאל מלכיאור: זה טוב מאוד שאתם לא חוששים מזה, כל הכבוד.

נטע ארן: אני רק רוצה לספר שביום שישי האחרון הגיעה הקבוצה הראשונה של החניכים והמדריכים.

נטע ארן: הם התקבלו עם עוגות.

נטע ארן: בבית הכנסת נתנו להם הרבה כבוד, העלו לתורה את המדריכים המתנדבים.

נטע ארן: קיבלו אותם בהמון כבוד ובזה אנחנו הצלחנו.

פנינה שור: לעמותה שלנו יש 4 סניפים.

פנינה שור: בצפון - בבוסתן הגליל; בדרום – באורים; בהרצליה ובירושלים באבן ספיר.

פנינה שור: בהרצליה אנחנו יוצאים לבניית בית הקבע הראשון שלנו.

פנינה שור: בעשרים השנים שהיינו שם היה באמת נפלא.

פנינה שור: ברגע שהתחלנו עם הסיפור של בית קבע, נתקלנו גם בהתנגדות של שכנים.

פנינה שור: עברנו כמה שלבים בנושא של ההתנגדויות ואנחנו מאוד מקווים שאנחנו לא ניתקל בהמשך של התנגדויות.

פנינה שור: מבחינה מסוימת אנחנו רואים את העניין הזה באותה קטגוריה.

פנינה שור: גם שם אנחנו יוצאים לדרך באמונה.

מיכאל מלכיאור: זה פחד מהלא מוכר ומהשונה.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד רוצה לשמוע את הצעירים, הם פשוט מדהימים.

מעיין סגל: שמי מעיין, אני עולה לכיתה י' בבית ספר תיכון רעות בירושלים.

מעיין סגל: יש לי שיתוק מוחין.

מעיין סגל: בעיקרון אני פעילה 4 שנים באופן מעשי בבית הגלגלים ובשנה האחרונה אני גם פעילה גם מאחורי הקלעים.

מעיין סגל: הגעתי להמון ועדות כי ברוך השם הוא לא חסך מאיתנו שום מכשול.

מיכאל מלכיאור: תספרי מה נתן לך בית הגלגלים?

מעיין סגל: באתי להרבה ועדות ולפני כל ועדה הייתי צריכה לחשוב מה בית הגלגלים נתן לי.

מעיין סגל: חשבתי על זה כל כך הרבה ואני אנסה לתמצת את זה שוב.

מעיין סגל: זה פשוט היה בית שני.

מעיין סגל: זה נתן לי מקום שבו הרגשתי שלא משאירים אותך מאחור.

מעיין סגל: תומר אומר תמיד שאם יש לנו חניך מעצבן שהוא נכה, אז הוא קודם מעצבן ואחר כך הוא נכה.

חיים אמסלם: אז זה בית שני.

מעיין סגל: כן.

מעיין סגל: יש גם הרבה מריבות אבל זה חלק מהמשפחתיות.

מעיין סגל: זה עם הרבה רגשות, תומכים בך.

מעיין סגל: יש לי הרבה ידידים מקבוצות גבוהות שהתגייסו לצבא.

מעיין סגל: זה ממש ריגש את כל הבית ואת כל הסניף וכולם תמכו בהם.

מעיין סגל: כמו שפנינה אמרה, מנסים למצוא להם עבודה.

מעיין סגל: אתה מרגיש שהקשר מלווה אותך ולא עוזב אותך והוא תמיד שם.

מיכאל מלכיאור: מה את עושה שם?

מעיין סגל: בעיקרון, כשאתה הולך לשבת אתה אוכל ישן ומתפלל לקדוש ברוך הוא.

מעיין סגל: מעבר לזה, יש פעילויות, חוגים.

מעיין סגל: הלכתי פעם גם לחוג אמנות.

מעיין סגל: בעיקר יש הרבה דיאלוג.

מעיין סגל: ככל שהחניכים מתבגרים והמדריכים לומדים להכיר אותם, זה ממש נהיה שיח של אחים.

מעיין סגל: הם כל כך מכירים אותך שהם יכולים לשבת איתך לשיחת נפש בערב שבת.

מעיין סגל: זה דבר שלא הרבה אנשים יכולים לתת לך.

מעיין סגל: הם עוזרים לך מבלי לתת לך להרגיש שאתה לא שווה להם.

מעיין סגל: זה שילוב טוב.

מעיין סגל: זה מה שהופך את המקום הזה לטוב.

מעיין סגל: מיותר לציין שכל האירועים האחרונים דיכאו אותי באופן אישי והעציבו אותי מאוד.

מעיין סגל: אני מקווה מאוד שזה ייפתר בעזרת השם, כי ממש קשה לי עם כל מה שקרה ועם כל הקשיים שהחברה הישראלית מציבה בפנינו.

מעיין סגל: אבל אז אני חוזרת לבית הגלגלים ואז אני רואה שאפשר גם אחרת וזה מעודד אותי.

איה בן גיל: אני איה, אני חניכה בבית הגלגלים 5 שנים בערך.

איה בן גיל: אני לומדת בבית ספר רעות.

איה בן גיל: אני גם מרגישה שזה בית שני.

איה בן גיל: אני מאוד נהנית שם.

איה בן גיל: יש גם פעילויות בחגים.

איה בן גיל: בית הגלגלים זה בית שני ואני נהנית בו.

איה בן גיל: יש הרבה תמיכה וחברים.

מיכאל מלכיאור: סליחה.

מיכאל מלכיאור: קיימנו התדיינות לגבי החקיקה שהרב אמסלם מקדם.

מיכאל מלכיאור: מאחר והרב אמסלם צריך ללכת רציתי לברר איך אנחנו יכולים לעודד את החקיקה שהיא חקיקה לא פשוטה כי משרדי הממשלה לא אוהבים שכופים עליהם דברים, במיוחד משרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: זאת חקיקה מאוד לא פשוטה אבל זאת חקיקה שלא למשרד החינוך אלא למשרד הרווחה.

מיכאל מלכיאור: ננסה לטפל בזה בדרך אחרת.

מיכאל מלכיאור: איה, סליחה שהפסקתי אותך.

נטע ארן: זה כנראה יעלה לקריאה ראשונה בשבוע הבא.

חיים אמסלם: למרות החלטת השר.

מיכאל מלכיאור: אבל אז אתה צריך 50 חברי כנסת.

מיכאל מלכיאור: הבעיה היא שלממשלה יש כמה כלים להפסיק את החוקים האלה.

שמואל הלפרט: זה עובר את ה-5 מיליון?

מיכאל מלכיאור: כמה תקציב אתם מקבלים?

נטע ארן: לפני שנה קיבלנו לנופשונים אפס שקלים.

נטע ארן: השנה כבר קיבלנו 524 שקלים על הנופשונים.

נטע ארן: אנחנו נקבל עוד קצת.

נטע ארן: אנחנו מקבלים מעט מאוד כספים.

נטע ארן: הם התחייבו שיתנו לנו גם את 2007 וגם את 2008.

נטע ארן: אגב, כשהם משלמים לנו זה 100,000 שקל על תקציב של 6.5 מיליון.

נטע ארן: זה יכול להגיע ל-400 אלף שקל.

מיכאל מלכיאור: עוד מעט נגיע למשרד הרווחה.

מיכאל מלכיאור: הפסקנו את איה ואני רוצה לשמוע אותה.

מיכאל מלכיאור: איה, כמה פעמים את הולכת לבית הגלגלים?

איה בן גיל: בשבתות ובקייטנות.

איה בן גיל: אני הולכת פעם ב-5 שבתות.

תומר רבינוביץ: זה 8 שבתות בשנה ועוד פעילויות קיץ וחגים.

מיכאל מלכיאור: מתי את יוצאת למחנה קיץ?

איה בן גיל: אני יוצאת באוגוסט.

מיכאל מלכיאור: את יכולה להגיד מה זה מוסיף לחיים שלך?

מיכאל מלכיאור: אני יודע שיש לך בית ספר נהדר.

מיכאל מלכיאור: במקרה אני מכיר את בית הספר והוא דוגמה מובהקת של בית ספר שקולט תלמידים שיש להם צרכים מיוחדים ואיך זה מעשיר את כל התלמידים בבית הספר.

מיכאל מלכיאור: מה נותן לך שיש לך את בית הגלגלים?

איה בן גיל: זה נותן לי להכיר עוד אנשים ועוד עזרה.

איה בן גיל: הם כמוני והם באמת מבינים אותי.

מיכאל מלכיאור: מה אתם עושים במחנה הקיץ?

איה בן גיל: אנחנו מבקרים במקומות, עושים פעילויות.

מעיין סגל: מדורה, קריוקי.

מעיין סגל: כל הדברים שעושים בקייטנה, גם אנחנו עושים.

תומר רבינוביץ: צריך לציין שהקבוצה עצמה מארגנת את המחנה.

תומר רבינוביץ: הם גם מגייסים לעצמם תקציב, הם פונים למקומות להשיג תרומות.

תומר רבינוביץ: כמובן שהארגון עוזר הרבה בלוגיסטיקה אבל את המחנה עצמו מארגנת הקבוצה.

מיכאל מלכיאור: אני רואה שיש עוד תלמידה.

אלה שוורץ: אני אלה ואני לומדת בבית ספר רבין במודיעין.

מיכאל מלכיאור: מה את מספרת על בית הגלגלים?

אלה שוורץ: בית הגלגלים זאת עמותה באמת נפלאה.

אלה שוורץ: כמו שציינו פה, היא תורמת לשילוב הנכים בסביבה ובחברה הרגילה.

מיכאל מלכיאור: בבית הספר שלך יש בעיה של נגישות?

אלה שוורץ: הוא בסדר ויש לי גישה לאן שאני צריכה.

פנינה שור: לטיול השנתי את יוצאת?

אלה שוורץ: אני לא יוצאת, כי זה לא מותאם.

פנינה שור: אני רוצה להעיר משהו בעניין הזה.

פנינה שור: 3 הבנות משולבות בחינוך הרגיל.

פנינה שור: זה מאוד מבורך וצריך לעודד את זה.

פנינה שור: נדמה לי שהיום מבינים את החשיבות של העניין הזה.

פנינה שור: יחד עם זה אני רוצה להסביר מדוע גם לבנות האלה חשוב בית הגלגלים?

פנינה שור: ממש לפני חודש נפטר אחד החניכים בסניף ירושלים, גלעד קוגוט, שלמד בתיכון הרטמן.

פנינה שור: אני מביאה אותו כדוגמה כי בתקופת התיכון היתה אמביוולנטיות מאוד גדולה האם להגיע לבית הגלגלים או לא.

פנינה שור: מצד אחד, מדובר בחברת נכים ומצד שני, הוא לומד בחינוך הרגיל.

פנינה שור: הם הציפו את הסוגיה הזאת בצורה מאוד חריפה.

פנינה שור: המציאות היא, שבשלב מסוים הילדים הולכים לצבא ולטיולים לחוץ לארץ.

פנינה שור: אין מה לעשות, החבר'ה עם המגבלות מרגישים את ההבדלים האלה.

פנינה שור: לכן אני רוצה לומר שלא רק שזה לא מיותר לתלמידים שלומדים בחינוך הרגיל, אלא שבית הגלגלים מוצא עצמו ממלא פונקציה מאוד חשובה גם בגלל היותו מותאם.

פנינה שור: אצלנו טסים לאילת וכמה קבוצות אף נסעו לחו"ל ועושים את הכל, אבל יש פה בכל זאת את המגע, כל הזמן, עם מדריכים נפלאים וסביבה שמספקת בדיוק את האנטי תזה לסגירות בתוך החברה של בעלי מוגבלויות.

פנינה שור: נדמה לי שהנושא הזה דורש הרבה מאוד עידוד.

מיכאל מלכיאור: השילוב בבית הגלגלים, מחזק את השילוב בית הספר.

פנינה שור: בוודאי הוא חשוב לאלה שהם לא בשילוב והוא מנסה לפעול שם, אבל הוא חשוב לא פחות חשוב לתלמידים שהם בחינוך הרגיל.

מיכאל מלכיאור: שמענו את מעיין, איה ואלה.

מיכאל מלכיאור: אם יהיו לכן הערות בהמשך, אתן מוזמנות להגיב.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע את משרד הרווחה.

מיכאל מלכיאור: יש תחושה שהעמותה הזאת עושה את העבודה שאולי משרד הרווחה היה צריך לעשות, אבל טוב שעושים וטוב שיש אנשים שבאמת מרימים את החברה שלנו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע איך המשרד יכול לבוא לקראתם ולסייע כך שמגבלות תקציביות ימנעו את האפשרות שלהם להתפתח ולפרוח.

מיכאל מלכיאור: זה לא עיקר הנושא של הישיבה הזאת, אבל אנחנו, בכל זאת, רוצים לעודד גם את זה.

שלי נורדהיים: אני מייצגת את אגף השיקום במשרד הרווחה.

שלי נורדהיים: אני מפקחת ארצית באגף השיקום ואחראית על ילדים ונוער.

שלי נורדהיים: אני רוצה לומר שבית הגלגלים עושים עבודה נפלאה ואנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה.

שלי נורדהיים: אנחנו משתדלים כמה שיותר לסייע בידם.

שלי נורדהיים: בימים אלה אנחנו שוקדים על תוכנית נוספת ביחד עם עמותת אשלים וביטוח לאומי, להקים בית הגלגלים גם במגזר הבדואי.

שלי נורדהיים: שם זה יהיה במתכונת דומה אך שונה כי אנחנו רואים בזה פלטפורמה להקמת שירותים נוספים שם.

פנינה שור: לפני שבועיים התכנסה הקבוצה הבדואית הראשונה.

שלי נורדהיים: זה לא היה קל.

שלי נורדהיים: זה היה גיוס מאסיבי אבל זה יופי של דבר.

שלי נורדהיים: לגבי השריפה.

שלי נורדהיים: כמובן שאנחנו רואים זאת בחומרה רבה.

מיכאל מלכיאור: אבל מה עם התקציבים לבנות?

שלי נורדהיים: אני חושב שביטוח לאומי נתן, בהתערבות השר.

נטע ארן: אני לא בטוחה אם בסופו של דבר קיבלנו מהם כסף לשריפה.

נטע ארן: אם הם אישרו, הם דיברו על משהו כמו 70,000 שקל, כאשר הנזקים שם היו מאוד גדולים.

נטע ארן: מתוך מיליון השקל שעלה שיפוץ הבית באבן ספיר, הביטוח לאומי נתן 80%, שזה מאוד מאוד יפה.

נטע ארן: זה לשיפוץ הבית אבל לשוטף אנחנו לא מקבלים.

שלי נורדהיים: לגבי השוטף.

שלי נורדהיים: משרד הרווחה יצא למכרז לפני שנה וחצי בערך.

שלי נורדהיים: אחת הזכייניות היא בית הגלגלים וזה מאפשר היום עבודה שוטפת איתם.

שלי נורדהיים: אבל, עדיין, היו לנו התחייבויות קודמות, שלדעתי העברנו אותם.

שלי נורדהיים: העברנו בפעם אחת 125,000 שקל ל-2006.

נטע ארן: יכול להיות שהעברתם.

שלי נורדהיים: אברמי, מנכ"ל העמותה אישר לי שהכסף נכנס.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נמצאים ביולי 2008.

מיכאל מלכיאור: מה זאת אומרת שעכשיו הם קיבלו את 2006?

נטע ארן: קיבלנו את חובות העבר.

שלי נורדהיים: זה באמת לא היה בסדר וזה לא טופל.

שלי נורדהיים: כל מה שאוכל להגיד הוא שאני חצי שנה בתפקיד.

נטע ארן: האמת היא ששלי באמת חדשה.

שלי נורדהיים: אני חדשה יחסית אבל מאז שאני נמצאת הכספים מועברים.

מיכאל מלכיאור: שלי מייצגת כאן את המשרד לדורותיו וזה אף פעם לא אישי כלפי פקידים שיושבים פה.

שלי נורדהיים: לפחות אנחנו מתקנים.

שלי נורדהיים: התיקון הוא שאנחנו כן החזרנו.

מיכאל מלכיאור: מה עם 2007?

שלי נורדהיים: אי אפשר לשכוח שכל שנה אנחנו מעבירים כספי תמיכות.

שלי נורדהיים: עשיתי עכשיו בירור ולשנת 2008 אושרו עוד 187,000 שקל מכספי תמיכות.

שלי נורדהיים: זה גם כסף של המשרד.

שלי נורדהיים: מעבר לזה, מאחר ויש מכרז, אנחנו התחייבו להעביר ב-2008 עד 258,000 שקל.

שלי נורדהיים: זה ללא קשר עם התמיכות.

שלי נורדהיים: עכשיו אנחנו עושים את זה על פי הורדות וזה זורם.

שלי נורדהיים: ראיתי בוודאות שחלק מהכספים כבר הועברו.

שלי נורדהיים: צריך לזכור גם שיש אצלנו שביתה.

שלי נורדהיים: העיצומים נותנים את אותותיהם.

מיכאל מלכיאור: אבל השביתה הסתיימה.

שלי נורדהיים: נכון, אבל נוצר צוואר בקבוק.

שלי נורדהיים: אני מקווה שעכשיו זה ירוץ.

מיכאל מלכיאור: למה השביתה מונעת את העברת הכסף?

שלי נורדהיים: באופן שוטף אנחנו לא נותנים סכום גלובאלי אלא סכום פר ילד.

מיכאל מלכיאור: אבל הילדים השתמשו בכספים גם במשך השביתה.

שלי נורדהיים: נכון, אבל העובדים הסוציאליים לא עבדו.

שלי נורדהיים: יש לנו פרוצדורה שבה צריך לחתום.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שאתם נותנים להם מקדמה.

מיכאל מלכיאור: הם עושים את העבודה שלהם ויש להם הסכם איתכם אז אתם צריכים להעביר להם מקדמה.

שלי נורדהיים: כן, אבל זאת פגיעה בשביתה.

שלי נורדהיים: יש לנו בעיה, אנחנו כולנו עובדים סוציאליים ואנחנו לא יכולים לעקוף את העובד הסוציאלי, כי אחרת מה המשמעות של השביתה שלו?

שלי נורדהיים: אם אני עושה את התפקיד של העובד הסוציאלי, בעצם עקפתי את השביתה.

שלי נורדהיים: אני מקווה שעכשיו זה ירוץ.

שלי נורדהיים: יש לנו בעיה מכרזית בעניין הזה מכיוון שהמכרז לא אישר לנו סכום כזה.

שלי נורדהיים: זה אישור שאנחנו התחייבנו אליו ואנחנו מנסים עכשיו להגדיל את המכרז.

מיכאל מלכיאור: מה היקף הפעילות הכספית שלכם?

נטע ארן: 6.5 מיליון שקלים.

נטע ארן: הם העבירו לנו בשנת 2008 סכום של 125,000 שקל עבור שנת 2006.

שלי נורדהיים: סליחה, העברנו לכם גם חלקים משמעותיים השנה.

מיכאל מלכיאור: את התקציב של 2007 קיבלתם?

פנינה שור: קיבלנו 20,000 שקלים.

שלי נורדהיים: אני רוצה להסביר שוב.

שלי נורדהיים: ב-2006 הם קיבלו פטור ממכרז.

שלי נורדהיים: בפטור נאמר שחייבים להם 125,000 שקל וזה מה שהעברנו להם.

שלי נורדהיים: ב-2007 היה המכרז השני, שבו התחייבנו ל-50,000 שקלים בלבד.

שלי נורדהיים: עכשיו אנחנו צריכים לעשות תהליך מכרזי מסובך על מנת להגדיל ולהגיע לסכום של 250,000 שקל.

מיכאל מלכיאור: אם יבוא חוק מיוחד, תצטרכו לשלם סכומים אחרים לגמרי.

שלי נורדהיים: ודאי.

שלי נורדהיים: אנחנו תומכים בחוק אבל הבעיה היא שהחוק כלשונו מצמצם לנו את האוכלוסייה.

שלי נורדהיים: זה יגרום לנו למצב שבו נוכל לתת יותר לאוכלוסיה ספציפית מאוד אבל הרבה מאוד לאוכלוסייה אחרת, שגם היא זקוקה, תיפול ולזה אנחנו לא מוכנים.

שלי נורדהיים: אנחנו רוצים לאפשר גמישות.

מיכאל מלכיאור: אז למה שלא תרחיבו?

שלי נורדהיים: כי זה יוצא מיליונים.

שלי נורדהיים: הגענו ל-18 מיליון ואין סיכוי שהאוצר יעביר את זה.

שלי נורדהיים: מצד שני, אם האוצר היה מעביר לנו 3 מיליון שקלים, כתוספת לתקציב, הייתי פותרת את רוב הבעיות.

שלי נורדהיים: זה אבסורד שהחוק הולך לטרפד לנו אוכלוסיה שלמה.

שלי נורדהיים: אנחנו חייבים לדאוג לכלל האוכלוסייה.

נטע ארן: שלי, אני רוצה להגיד שהיום משרד הרווחה מתקצב את הנופשונים ב-5.5 מיליון שקלים.

נטע ארן: כשמתוכם, אגף הפיגור מקבל את רוב הכסף.

נטע ארן: הנכים מקבלים רק חצי מיליון מתוך ה-5.5 מיליון, למרות שהייצוג שלהם באוכלוסייה הוא הרבה יותר גדול.

שלי נורדהיים: אין לי ויכוח איתך.

מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה להתרכז בזה כי את זה עושה ועדה אחרת.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שמשרד הרווחה מאוד פתוח לנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר את השר והמנכ"ל.

מיכאל מלכיאור: ודאי שהם מזדהים עם הנושא ואני מקווה שיתנו את הגב כדי שהתמיכה, עם חוק או בלי חוק, תהיה משמעותית ותבטא בצורה רצינית את החוב של החברה כלפי האנשים שנמצאים בעמותה הנפלאה הזאת.

מיכאל מלכיאור: שוב אני אומר, הם עושים את התפקיד של המדינה.

מיכאל מלכיאור: המדינה מקבלת את השירות הזה מאוד בזול.

מיכאל מלכיאור: על תקציב של 6 מיליון שקל המדינה משקיעה כמה מאות אלפים.

מיכאל מלכיאור: לדעתי זה לא פרופורציונאלי ובטח גם מוציאים להם את הנשמה עד שהם מקבלים את הכסף הזה.

מיכאל מלכיאור: יותר קל לגייס כסף מתורמים.

פנינה שור: מהמדינה אנחנו מקבלים רק 8%-9% וכל השאר אנחנו מגייסים מתורמים.

מעיין סגל: אני רוצה להוסיף.

מעיין סגל: אני בת 15 והצטרפתי לבית הגלגלים בגיל 10.

מעיין סגל: לא אחת מצאתי את עצמי, עומדת בפני תורמים כדי לגייס כסף.

מעיין סגל: ישבו איתי והסבירו לי שאין את הכסף הזה ממקום אחר.

מעיין סגל: אז בגיל 10 הייתי צריכה לגייס את הכוחות ואת הנפש שלי כדי להגיד לתורמים: "בבקשה תיתנו לנו כסף לאוכל ולעוד דברים כי אין".

מעיין סגל: ככל שהתבגרתי המשכתי לעשות את זה, בגיל 13 ו-14 וגם עכשיו.

מעיין סגל: אני עושה את זה גם מאחורי הקלעים וגם באופן גלוי.

מעיין סגל: אני בקשר עם כל מיני אנשים שקשורים לכספים.

פנינה שור: זה משהו שאנחנו מאוד לא אוהבים לעשות.

פנינה שור: אגב, בגלל זה הפסקנו עם התקשורת כי זה לא מתאים לגישתנו.

מיכאל מלכיאור: אבל אם משרד הרווחה היה מעביר את ה-7 מיליון שקל - - -

שלי נורדהיים: אני רוצה רק להזכיר שהם לא העמותה היחידה שמפעילה נופשונים.

נטע ארן: אנחנו לא רוצים את כל ה-7 מיליון.

מיכאל מלכיאור: אמרתי את זה רק לצורך הדוגמה וזה גם לא מעשי.

שלי נורדהיים: יש עוד עמותות שעושות את עבודת הקודש הזאת.

שלי נורדהיים: כולן מגישות את השירות ואנחנו צריכים לחלק את זה בין כולם.

מיכאל מלכיאור: שוב, אני אומר שזה שירות שהמדינה היתה צריכה לעשות.

מיכאל מלכיאור: אתם יוצאים מאוד זול.

מיכאל מלכיאור: אתם משלמים פחות מ-10% מעלות שירות שהוא לא לוקסוס אלא שירות מאוד בסיסי עבור הצעירים האלה.

מיכאל מלכיאור: כואב הלב ששמים את הילדים בחזית על מנת להגיע ללב התורמים.

מיכאל מלכיאור: בואו נדבר עכשיו עם משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: כשדיברתי עם איה ומעיין עלה רעיון שמנח"י יפתח את כלל בתי הספר בירושלים וייתן הזדמנות לצעירים שרוצים, לבוא לבתי הספר ולספר מי הם ומה הם, מה החלומות שלהם וכדומה.

מיכאל מלכיאור: לדעתי זה יתרום הרבה מאוד לבתי הספר בירושלים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לדעת מה אתם חושבים על רעיון כזה?

אמירה פלזנטל: בתוקף תפקידי אני אחראית על כל נושא המחויבות האישית והנושא של החינוך החברתי בבתי הספר העל יסודיים,אבל אנחנו נדבר גם על בתי הספר היסודיים.

אמירה פלזנטל: הקשר שלנו עם בית הגלגלים כבר קיים כמה זמן בהיבט של ההתנדבות.

אמירה פלזנטל: אנחנו רוצים להעמיק את כל הנושא של מחויבות אישית.

אמירה פלזנטל: בשבוע הבא ישנה השתלמות של כל רכזי ההתנדבות האישית ובית הגלגלים מוזמן להציג את הנושא.

אמירה פלזנטל: תומר נמצא איתנו בקשר ואני מקווה שאנחנו נגביר את מספר המתנדבים בבית הגלגלים עצמו.

אמירה פלזנטל: לגבי הנושא של המודעות, הוא מאוד חשוב בעינינו.

אמירה פלזנטל: אנחנו נפנה לבתי הספר, אנחנו ניזום שיעורים שבהם הם יוכלו להופיע בפני התלמידים ולהציג את עצמם.

אמירה פלזנטל: אני מודה שעד עכשיו עשינו זאת באירועים מזדמנים.

אמירה פלזנטל: ביום זכויות האזרח הזמנו נכים כדי לדבר.

אמירה פלזנטל: כשאנחנו עוסקים בנושא של הכנה מחויבות אנחנו מזכירים את הנושא.

אמירה פלזנטל: בהחלט יש מקום ואנחנו בהחלט רוצים להרים את הכפפה ולפתוח את בתי הספר להסברה ולהעמיק את הנושא של צרכים מיוחדים ולדעת שיש סביבך אנשים עם צרכים אחרים ושאתה צריך להיות יותר קשוב אליהם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כבר יכולים לקבל החלטה משותפת שאתם תיבנו תכנית יחד עם בית הגלגלים ועם עמותות אחרות.

אמירה פלזנטל: בהחלט כן.

מיכאל מלכיאור: אתם תבנו תוכנית ותעבירו אותה לוועדת החינוך על מנת שנוכל לעקוב אחר ביצוע ההחלטות שלנו.

אמירה פלזנטל: אנחנו בהחלט מתכוונים לעשות את זה.

אמירה פלזנטל: אישית, אני חושבת שצריך להתחיל כבר מבית הספר היסודי.

אמירה פלזנטל: להתחיל אפילו עם הדבר הקטן הזה של הורים שנוהגים וחונים במקומות של נכים.

אמירה פלזנטל: להתחיל עם ההסברה הזאת בבית הספר היסודי, דהיינו, ילד שמחנך את הוריו שלא לחנות במקום כזה.

אמירה פלזנטל: אני חושבת שמהדברים האלה תיבנה יותר מודעות.

אמירה פלזנטל: אני חושבת שבהחלט יש לקחת את זה השנה כנושא מרכזי של הבנה של צרכים.

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר דווקא על השנה.

אמירה פלזנטל: כל השנים, אבל נתחיל השנה.

אמירה פלזנטל: זה קיים אצלנו במסגרות שונות, אבל צריך לתת לזה מקום.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר על תכנית מובנית ביחד איתם לכלל בתי הספר.

מיכאל מלכיאור: האם אפשר לסכם שתוך חודש ימים תיתנו לנו את התכנית שלכם?

אמירה פלזנטל: היות וכרגע אנחנו בחופשת הקיץ - - -

מיכאל מלכיאור: אתמול סיפרו לנו שכולם עובדים.

מיכאל מלכיאור: מתי אתם רוצים להגיש?

אמירה פלזנטל: עד ה-1 בספטמבר תהיה לנו תכנית.

מיכאל מלכיאור: עד 1 בספטמבר תהיה לנו תכנית ואנחנו נהלל ונשבח את כל מי שמשתתף מכל הצדדים.

מיכאל מלכיאור: את רוצה להוסיף משהו?

ליבנת בכלר: לא.

ליבנת בכלר: אמירה אמרה את הדברים.

ליבנת בכלר: אני מייצגת את בתי הספר היסודיים.

ליבנת בכלר: אנחנו ניפגש עם נציגי העמותה ונגבש משהו.

מיכאל מלכיאור: אגב, מה מצב הנגישות בבתי ספר בירושלים?

אמירה פלזנטל: רע מאוד.

אמירה פלזנטל: המצב בכלל לא משביע רצון.

מיכאל מלכיאור: אתם מקיימים את החוק?

אמירה פלזנטל: אין תקנות.

קריאה: ב-14 לחודש ועדת הכנסת תדון מדוע יש עיכוב בתקנות של חוק זכויות אנשים עם מוגבלות.

אמירה פלזנטל: המצב לא משביע רצון.

אמירה פלזנטל: רוב המבנים בירושלים הם ישנים.

מיכאל מלכיאור: צריך להשקיע.

תומר רבינוביץ: ברשותך אני רוצה להוסיף כמה דברים.

תומר רבינוביץ: אני רוצה להודות על שהזמנת אותנו ללשכתך בחודש שעבר וגם על ההזמנה לכאן.

תומר רבינוביץ: שמחנו לראות שהלשכה שלך פתוחה לאזרחים שפונים ואנחנו אסירי תודה על כך.

תומר רבינוביץ: חבל שהכיסאות פה ריקים אבל אני בטוח שהדברים יעברו הלאה.

תומר רבינוביץ: אני רוצה להודות לנציגים של מנח"י, שאתמול התקשרו אלי וכבר תיאמנו מועדים לפגישות.

תומר רבינוביץ: לגבי עניין המחויבות האישית, אני מקווה שזה באמת ייצא לפועל.

תומר רבינוביץ: לגבי ההסברה בבתי ספר.

תומר רבינוביץ: אם אמרנו שאנחנו לא אוהבים לשים את החבר'ה שלנו בחזית כאשר מדובר בגיוס תרומות, הרי שכשזה נוגע להסברה אנחנו שמחים ומעודדים שהם יעמדו בפרונט.

תומר רבינוביץ: הם יודעים לעשות את זה ונשמח מאוד אם הם יקבלו את הבמה הזאת.

תומר רבינוביץ: אני חושב שבסוף יצאו מזה דברים טובים.

תומר רבינוביץ: בבית הגלגלים יש כ-800 מתנדבים.

תומר רבינוביץ: יש לנו פחות קושי להשיג מתנדבים לסופי השבוע כי ברובם סטודנטים ובסופי השבוע הם בדרך כלל פנויים.

תומר רבינוביץ: יש לנו קושי בגיוס מתנדבים לאמצע השבוע, שאז אנשים עסוקים יותר.

תומר רבינוביץ: אני מאוד מקווה שהעניין של מחויבות אישית באמת יעזור לנו בעניין הזה.

תומר רבינוביץ: דבר נוסף שקשור לוועדת החינוך זה פרויקט פר"ח.

תומר רבינוביץ: פנינו אליהם ולא קיבלנו עד עכשיו תשובות.

תומר רבינוביץ: אני חושב שמתנדבים של פר"ח, שנותנים שעתיים עד 4 שעות בשבוע, יכולים מאוד לעזור לנו בהפעלת תכניות אמצע השבוע שלנו.

תומר רבינוביץ: אם אפשר יהיה לעזור בעניין הזה אנחנו מאוד נשמח.

תומר רבינוביץ: הבעיה הנוספת היא אוטובוסים לאבן ספיר.

תומר רבינוביץ: נכון להיום, יש 5 אוטובוסים ביום לאבן ספיר.

תומר רבינוביץ: אני לא בטוח מה מצב הנגישות שלהם.

תומר רבינוביץ: בהחלט נשמח אם אפשר יהיה לפנות אליהם כי פניה מכאן תהיה יותר משמעותית.

אמירה פלזנטל: גם אנחנו נתקלנו בבעיה שלמתנדבים שיגיעו לבית הגלגלים תהיה בעיה לחזור חזרה כי האוטובוסים מעטים מאוד ומבחינתנו נושא הטרמפים לא אפשרי.

אמירה פלזנטל: בהחלט גם לזה נצטרך למצוא פיתרון כי זה יקשה מאוד.

אמירה פלזנטל: נמצא את הפיתרון לזה.

תומר רבינוביץ: האוטובוס האחרון מגיעה בשעה 16:30 והפעילות שלנו רק מתחילה בשעה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אז איך אתם חוזרים משם?

תומר רבינוביץ: עד עכשיו היינו ברמות ולא היתה בעיה.

תומר רבינוביץ: לפני פחות משבוע עברנו לאבן ספיר.

תומר רבינוביץ: אני עם רכב אבל אחרים הם בהחלט בבעיה.

תומר רבינוביץ: אנחנו מקפיצים רכבים פרטיים או שההורים לוקחים אבל זה לא משהו שאפשר לחיות איתו באופן קבוע.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסכם את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: ועדת החינוך מברכת את עמותת בית הגלגלים, את כל המתנדבים ואת הצעירים שעושים עבודת הקודש בעמותה הנפלאה של בית הגלגלים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לחזק את ידם בכל דרך אפשרית.

מיכאל מלכיאור: הם מהווים דוגמה לעמותות נוספות שגם עוסקות בשילוב של אוכלוסיות מיוחדות בתוך החברה שלנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לקבל מספר החלטות: ישנם שני דברים שהוסכמו עם מנח"י, אבל בשיתוף עם משרד החינוך הם יכולים להיות מיושמים גם בסניפים אחרים.

מיכאל מלכיאור: הוסכם שתהיה תכנית הסברה בבתי הספר היסודיים והעל יסודיים ברחבי ירושלים.

מיכאל מלכיאור: שוב, אנחנו לוקחים את ירושלים בראש שמחתנו אבל זה לא נגמר בירושלים.

מיכאל מלכיאור: בתכנית ההסברה יחשפו כלל התלמידים לצעירים עם המוגבליות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאמינים מאוד שזה יעזור להבין אחד את השני ולהגביר את המודעות החברתית והסובלנות בתוך החברה שלנו.

מיכאל מלכיאור: דבר שני.

מיכאל מלכיאור: התכנית של מחויבות אישית תהיה משותפת עם בית הגלגלים כדי להגביר את רמת המדריכים ותביא מתנדבים נוספים בכל ימות השנה.

מיכאל מלכיאור: אני מעודד גם את משרד הרווחה לפנות לפר"ח על מנת שיכללו מתנדבים של פר"ח בתוך התכנית הזאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נפנה למשרד התחבורה בקשר לאוטובוסים לאבן ספיר.

מיכאל מלכיאור: שוב, אני מעודד את מנח"י ואת משרד הרווחה גם לפנות לשר התחבורה.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שפניה משותפת של כל הגורמים, תגרום להם להבין שמדובר בדבר רציני ושיש צורך להסדיר את עניין התחבורה למקום.

מיכאל מלכיאור: לא כהחלטה, אני אומר שאני מקווה שהעניין של התקצוב יוסדר, כך שיהיה אפשר לפתח יותר ולסייע למספר גדול יותר של ילדים.

מיכאל מלכיאור: לא יתכן שהתקצוב יהיה ברמה של אחוז כל כך קטן מהיקף הפעילות שיש לעמותה כמו בית הגלגלים.

מיכאל מלכיאור: שוב, אנחנו משתמשים בבית הגלגלים כמשל, אבל לא יתכן שרמת התקצוב תהיה פחות מ-10%.

מעיין סגל: זה מעליב.

מיכאל מלכיאור: את זה את אמרת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חושבים שזה לא הולם את גודל המאמץ ואת גודל העבודה לעומת ההשקעה היחסית קטנה.

מיכאל מלכיאור: שמחנו לשמוע שמשרד הרווחה שיבח ללא סייג את העבודה של בית הגלגלים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מברכים את שלי בתפקידה, שהיא תצליח להגדיל תקציבים ולהזיז גלגלים ולתת סכומים שראויים למפעל הנפלא הזה.

פנינה שור: אני מבקשת לתקן לפרוטוקול.

פנינה שור: בינתיים ביררתי והמספר 540 אכן לא נכון.

פנינה שור: לפני שבועיים קיבלנו 125,000 שקל.

פנינה שור: זה לא משנה את ההערה שלך לגבי התקצוב הכולל, אבל אני רוצה לדייק.

נטע ארן: אני רוצה לומר שמאז ששלי נכנסה לתפקיד הדברים החלו לזוז.

מיכאל מלכיאור: אין לנו ספק בכך.

אמירה פלזנטל: יש לי הערה ששייכת יותר לבית הזה.

אמירה פלזנטל: 3 הבנות החמודות האלה הגיעו יחד איתנו מהשער הראשי והיו צריכות ללכת את כל המרחק עד הנה.

אמירה פלזנטל: חבל שבבית הזה לא חשבו על סדרי נגישות.

מיכאל מלכיאור: אני מוכרח להגיד לך שדווקא הבית הזה הוא מהנגישים ומהקולטים.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה מאוד צעירים עם צרכים מיוחדים שעובדים בבית הזה.

מיכאל מלכיאור: דווקא בנושא הזה אנחנו דיי בסדר.

אמירה פלזנטל: המרחק הוא רב ואסור להם להיכנס עם רכב.

אמירה פלזנטל: אתה יכול להיכנס עם רכב רק אם אתה הנהג.

יהודית גידלי: זה לא מדויק.

יהודית גידלי: לא ביקשו כניסה עם רכב.

יהודית גידלי: לו היו מבקשים, היינו מסדרים את זה.

יהודית גידלי: זאת לא פעם ראשונה שפונים אלינו אנשים עם צרכים מיוחדים.

יהודית גידלי: היתה פניה למנכ"ל לקנות קלנועיות.

יהודית גידלי: זה טרם בוצע אבל הצעה כזאת כבר עלתה.

אמירה פלזנטל: לפני כחודש הלכנו לוועדת העבודה והרווחה והם אמרו לנו שהם לא יכולים לתת אישור אלא אם הנהג הוא נכה.

תומר רבינוביץ: כשישבתי אצל הרב מלכיאור בלשכה, כן נכנסתי עם הרכב.

מיכאל מלכיאור: בפעם הבאה רק להגיד.

מיכאל מלכיאור: אולי היינו צריכים לחשוב על זה מראש.

מיכאל מלכיאור: אפשר לבקר בהרבה דברים את הכנסת, אבל דווקא במקרה הזה יש רגישות לעניין.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.