ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 632, 2008-07-09 09:00

גלעד ארדן: בוקר טוב לכולם.

גלעד ארדן: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: על סדר היום:

גלעד ארדן: פעולות משרד התמ"ת להקמת אזורי תעשייה ומפעלים וכן הכשרת עובדים לשם עידוד התעסוקה בדרום.

גלעד ארדן: זהו הנושא יזום על ידי ואני מבקש לקיים עליו דיון.

גלעד ארדן: כשאני מקריא את הנושא זה נשמע משעמם ולא חשוב, אבל אני רוצה להסביר את חשיבות הנושא ומדוע החלטתי להקדיש לו דיון, ואפילו יותר מדיון אחד.

גלעד ארדן: אני לא יודע מי מהצופים או מהנוכחים קרא את המחקר של פרופסור ארנון סופר, שהוכן לקראת כנס הרצליה.

גלעד ארדן: הנושא המחקר: מדינת תל-אביב ומדינת פריפריה.

גלעד ארדן: הזדהיתי איתו כי הוא תיאר תהליך שמדינת ישראל עוברת.

גלעד ארדן: בעוד 10-15 שנה כל האוכלוסייה החזקה מבחינה כלכלית תתרכז באזור תל-אביב והמרכז ובאזורי הפריפריה, גליל ונגב, יגורו רק החלשים והמסכנים.

גלעד ארדן: השלב הבא יהיה, שמדינת ישראל תאבד באופן סופי את האחיזה בגליל ובנגב.

גלעד ארדן: לאור הצפיפות העתידית והמחסור במשאבים טבעיים ומקורות באזור המרכז, גם המצב במדינת תל-אביב עלול להיות קטסטרופלי.

גלעד ארדן: כמובן שאסור לנו לאפשר לתהליך הזה לקרות.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שזה צו השעה וכל מדיניות ממשלתית, ולא משנה מאיזה צד פוליטי, חייבת לתת תשובה לשאלה איך היא מחזקת ומעודדת את הציבור והאזרחים לגור באזורי הגליל והנגב.

גלעד ארדן: כאיש ציבור, כל דבר שבו אעסוק בשנים הקרובות, יהיה מתוך הראייה הזאת.

גלעד ארדן: כל החלטה שאני אקבל, או שתתקבל בועדת הכלכלה, תיבחן גם לאור השאלה, האם זה מחזק או מחליש את הפריפריה בגליל או בנגב?

גלעד ארדן: כולם מכירים את משולש הזהב שיכול לנבא הצלחה של ישוב: החינוך, הדיור והתעסוקה.

גלעד ארדן: אחת הצלעות היא כמובן הצלע של התעסוקה.

גלעד ארדן: אם יש מקומות עבודה ובאותם מקומות עבודה משלמים שכר הוגן זה מגדיל את הסיכויים שאותו ישוב יצליח, ישגשג ואנשים ירצו לגור בו ולגדל בו את ילדיהם.

גלעד ארדן: היום ביקשתי שנתחיל לדון ולעסוק במדיניות של ממשלת ישראל.

גלעד ארדן: כמובן שמשרד התמ"ת הוא המשרד המוביל אבל הוא לא המשרד היחיד שמשפיע על עידוד התעסוקה בנגב.

גלעד ארדן: אנחנו מדברים על הכשרת עובדים.

גלעד ארדן: אם מישהו כבר רוצה לפתוח מפעל בנגב, האם הוא יכול להשיג עובדים מוכשרים בתחום שהוא זקוק לו?

גלעד ארדן: הצד השני של המטבע הוא, כיצד ממשלת ישראל מעודדת יצירת מקומות עבודה בנגב?

גלעד ארדן: אולי נשמע כאן שזה לא הדבר הדחוף ביותר אלא דווקא עניין הכשרת העובדים הוא הנושא הקריטי.

גלעד ארדן: אלה הנושאים כפי שמיפיתי אותם.

גלעד ארדן: אני מבקש שההתייחסות תהיה לאור החלוקה שעשיתי.

גלעד ארדן: בראשית הדברים הייתי מבקש לשמוע סקירה ממשרד התמ"ת.

אבי פלדמן: אני מנהל המטה לפיתוח ותעסוקה בנגב, שזאת יחידה שהוקמה לאחרונה במשרד התמ"ת.

גלעד ארדן: סליחה שאני קוטע אותך.

גלעד ארדן: קראתי את המסמך שלך ואני רוצה לומר שהמטרה כאן היא לא רק דיבורים.

גלעד ארדן: אנחנו רוצים לבדוק מה אתם עושים ומה לא.

גלעד ארדן: הרעיון הוא, שוועדות הכנסת מפקחות על עבודת הממשלה.

גלעד ארדן: הרבה פעמים קורה שגם אם למשרד יש כוונות טובות, בגלל חילוקי בין פקידים במשרד אחד לפקידים במשרד אחר – זה נשמע כאילו פקיד זאת מילת גנאי אבל פקיד זה אדם מאוד חשוב ומאוד בכיר עם המון השפעה.

גלעד ארדן: אני לא רואה את זה כמילת גנאי.

גלעד ארדן: לפעמים, בירוקרטיה, חילוקי דעות, או, אולי, סדר עדיפויות לקוי, יכולים להשליך על ההצלחה של כל הנושא.

גלעד ארדן: לכן, הרעיון הוא למצוא את החסמים, על-ידי העלאתם לסדר-היום ופניה לשרים לפתור אותם.

גלעד ארדן: אם נראה שלא ניתן למצוא פיתרון, אז אולי יימצא פיתרון על-ידי יוזמת חקיקה שתכפה פיתרון כזה.

גלעד ארדן: ניגע בנושא הזה כשנדבר על תשלומים למובטלים שנמצאים בתקופת הכשרה.

גלעד ארדן: תנסו להתמקד ולשים את האצבע על הבעיות ומה מעכב את הפיתרון שלהן.

אבי פלדמן: בשנתיים האחרונות משרד התמ"ת משקיע לא מעט בנושא הנגב.

אבי פלדמן: השר ישי והמנכ"ל מימון שמו במרכז את נושא הפריפריה בכלל.

אבי פלדמן: הנגב הקדים את הפריפריות, במסגרת תכנית אסטרטגית לפיתוח הנגב, שהממשלה קיבלה לפני כשלוש שנים.

אבי פלדמן: את התכנית הזאת מפתח המשרד לפיתוח נגב גליל.

אבי פלדמן: במסגרת הזאת המשרד שלנו מקדם שורה של פרויקטים ייחודיים באזור הנגב בתחום הפיתוח הכלכלי והתעסוקה.

אבי פלדמן: אני מתכוון לספר רק על דברים שיוצאים אל הפועל.

גלעד ארדן: אתה יכול למסור נתונים?

גלעד ארדן: מה הם נתוני האבטלה בנגב לעומת שאר הארץ?

אבי פלדמן: קצת מעל 6%.

גלעד ארדן: אנחנו מפריכים כאן תזה שאחוז האבטלה בנגב גבוה באופן משמעותי מאשר במרכז הארץ.

אבי פלדמן: הבעיה היא לא בנגב כאזור אלא באוכלוסיות מסוימות בנגב.

אבי פלדמן: יש קבוצות שהן בשיעורים נמוכים יותר של השתתפות בעבודה לעומת שאר האוכלוסייה.

אבי פלדמן: יש בעיות בתחומי תעסוקה ספציפיים שבהם יש קושי לגייס עובדים.

אבי פלדמן: אם אתה מסתכל על הסך הכל, אתה יכול לקבל תמונה שלא שונה יחסית מהתמונה בארץ.

אבי פלדמן: אבל, אם אתה מסתכל על קבוצות מסוימות או על תעשיות מסוימות, אתה רואה שיש בעיה.

גלעד ארדן: מה אחוז האבטלה במרכז הארץ?

אבי פלדמן: שיעור האבטלה במרכז הארץ הוא בערך 6.3%.

אבי פלדמן: הוא לא במרחק גדול מהנתון של הנגב.

אבי פלדמן: נמצאים כאן נציגים מכל היחידות המקצועיות במשרד התמ"ת, שיש להם פעילות קבועה ושוטפת בנושא הפיתוח הכלכלי והתעשייה.

אבי פלדמן: יש פה נציגים ממרכז ההשקעות, מהמדען הראשי, מאגף להכשרה מקצועית וממחוז דרום של משרד התמ"ת, כך שאפשר יהיה לקבל נתונים ברזולוציה אגפית.

לאה ורון: אתה בתפקיד הזה בנוסף לתפקיד של יועץ משפטי?

אבי פלדמן: לא.

אבי פלדמן: אני כבר שנתיים לא סגן היועץ המשפטי.

אבי פלדמן: הפעילות שאנחנו עושים כיחידת מטה היא פעילות אינטגרטיבית נוספת מעבר לפעילות היחידות המקצועיות.

אבי פלדמן: הפעילות הזאת מרוכזת במספר פרויקטים אותם לקחנו כפרויקטי דגל, שיכולים להיות עוגנים לפיתוח כלכלי נוסף ומשמעותי יותר מאשר הפעילות הרגילה השוטפת.

אבי פלדמן: אני אתן מספר דוגמאות.

אבי פלדמן: לדוגמה, פארק ההייטק בבאר שבע, שיוקם בסמוך לאוניברסיטה וישען על התשתיות המחקריות של האוניברסיטה.

אבי פלדמן: הוא יהיה סמוך לרכבת של באר שבע.

אבי פלדמן: לשם אמורה להיות מועתקת חלק מהפעילות התקשובית של צה"ל, במסגרת מעבר צה"ל לדרום.

אבי פלדמן: הולך להיווצר באזור באר-שבע פלסתר הייטקי.

אבי פלדמן: אנחנו חושבים שזה עוגן פיתוח מאוד משמעותי.

אבי פלדמן: פארק תעשייה נוסף יהיה בסמוך לרהט.

אבי פלדמן: הוא יהיה משותף לרהט, לרשות מקומית להבים ומועצה אזורית בני שמעון.

אבי פלדמן: הייחוד של הפארק הוא בזה שהוא קרוב למוקד האבטלה של רהט.

אבי פלדמן: עובדים מהעיר רהט לא יצטרכו לנסוע מרחקים לאזורי תעשייה מרוחקים יותר.

אבי פלדמן: אנחנו יודעים שיש בעיה בעיקר בתעסוקה של נשים.

גלעד ארדן: מהן האוכלוסיות שבהן בעיית האבטלה היא המשמעותית ביותר?

אבי פלדמן: הבדואים מהווים קרוב לשליש מאוכלוסיית הדרום.

אבי פלדמן: אנחנו מגדירים את הדרום לפי תכנית הנגב.

אבי פלדמן: אנחנו מדברים על קו רהט-שדרות דרומה.

אבי פלדמן: זה לא כולל את קריית גת, קריית מלאכי ואשקלון.

אבי פלדמן: התכנית הממשלתית לפיתוח הנגב היא קו רהט שדרות דרומה.

אבי פלדמן: מדובר ב- 180,000 בדואים מתוך אוכלוסיה של כ-550,000.

אבי פלדמן: אני אחריף את הנתון הזה.

אבי פלדמן: אם מסתכלים על שיעורי ילודה וצעירים בגילאים עד 18 הנתון מתקרב ל-40% ועולה.

גלעד ארדן: האם לא היתה ירידה בילודה לאחר הקיצוץ בקצבאות הילדים?

אבי פלדמן: יש ירידה מסוימת אבל לא משמעותית.

אבי פלדמן: אז אנחנו אומרים שהאוכלוסייה הבדואית היא אוכלוסיה ששיעור המועסקים בה נמוך, הן אצל הנשים והן אצל הגברים.

אבי פלדמן: הנשים הן בשיעור הנמוך ביותר מתוך האוכלוסייה הישראלית.

אבי פלדמן: הקבוצה הנוספת זאת קבוצה של חרדים, באותן ערים ועיירות שבהם יש קבוצות של חרדים.

גלעד ארדן: כמה מהווים החרדים?

אבי פלדמן: 30,000-40,000 איש.

גלעד ארדן: אז אתה מדבר על אוכלוסיה של כ- 200,000 שבה אחוז האבטלה גבוהים מאוד.

אבי פלדמן: לגבי שיעור ההשתתפות בעבודה, בגברים הפער הוא כ-15% לעומת מרכז הארץ.

אבי פלדמן: בנשים אנחנו מדברים על סדר גודל של 17%-20%.

אבי פלדמן: זה חריג מכל קבוצה אחרת בארץ.

גלעד ארדן: על פי מה שאתה אומר, אם אני לא חרדי ולא בדואי, הסיכויים שלי למצוא עבודה בנגב הם גבוהים יותר מאשר במרכז הארץ.

אבי פלדמן: אני מבין את החישוב שעשית, אבל אפשר לומר שהסיכויים למצוא עבודה דומים לאלה שבמרכז הארץ.

אבי פלדמן: צריך לזכור שבמרכז הארץ יש דינמיות יותר גדולה במציאת עבודה.

אבי פלדמן: אם אתה מסתכל, למשל, על נתונים כמו זמן מתחילת חיפוש העבודה ועד שמוצאים עבודה, אתה מקבל תמונה קצת יותר מורכבת.

אבי פלדמן: אבל, בסך הכל, שיעור האבטלה בדרום, בקבוצות האוכלוסייה הרגילות, לא שונה משמעותית ממה שקורה באזורים אחרים.

אבי פלדמן: אם תרצו אוכל להמשיך בסקירה לגבי פרויקטים מיוחדים שהם עוגני פיתוח.

אבי פלדמן: איך אתם רוצים לנהל את הדיון ואיזה סוגי מידע אתם רוצים?

גלעד ארדן: למה אנשים לא באים לגור בנגב?

אבי פלדמן: פה אתה נכנס לדיון אחר.

אבי פלדמן: קודם כל אנחנו מדברים על האוכלוסיות שכבר נמצאות בנגב.

גלעד ארדן: אני לא חושב שאני נכנס לדיון אחר.

גלעד ארדן: עוד מעט נדבר על רמת השכר.

גלעד ארדן: השאלה היא, האם משרד התמ"ת יכול להצביע על בעיה עיקרית שמונעת מאנשים להגיע לנגב?

גלעד ארדן: עכשיו תספר לי איך אתה דואג להגדיל את שיעור ההשתתפות בעבודה בנגב ובעיקר בקרב האוכלוסיות האלה.

גלעד ארדן: דיברת על מרכז תעסוקה ליד רהט.

אבי פלדמן: כרגע מכשירים 150 דונם, סדר גודל של בערך 10 עד 20 מפעלים.

אבי פלדמן: זה לא אזור גדול, אבל זאת התחלה והוא יכול להתפתח בהמשך.

גלעד ארדן: באיזה שלב הוא נמצא?

אבי פלדמן: זה נמצא בשלב של הכשרת קרקע.

אבי פלדמן: כרגע אנחנו נמצאים בשלב מאוד ראשוני.

גלעד ארדן: האם מפעלים נרשמו?

אבי פלדמן: יש מפעלים שהביעו התעניינות.

אבי פלדמן: יש כ-3-4 מפעלים.

אבי פלדמן: אין לנו מפעל שמחר בבוקר הולך לבנות.

אבי פלדמן: לפני קרוב לשנה פתחנו דיון משותף פנימי עם כל נציגי היחידות במשרד, ביחד עם גורמים נוספים כמו התאחדות התעשיינים וגורמי שטח נוספים לגבי מצב התעסוקה בדרום.

אבי פלדמן: הדיון הזה נולד כתוצאה מאמירה של גורמי השטח כמו ההתאחדות וגורמים אחרים, שיש בעיה לגייס עובדים למפעלים.

אבי פלדמן: זה בא מכיוון הביקוש לעובדים.

אבי פלדמן: כשעשינו את הבדיקה הזאת, ראינו שכולם עמדו על העניין שהחסם המרכזי בכניסה לתהליך של העבודה המקצועית זה הנושא של ההכשרה המקצועית.

אבי פלדמן: החסם שם נובע מאותו מרכיב שהזכרת קודם, של ביטול חלק יחסי מדמי האבטלה בתקופת ההכשרה ובעובדה שאם ההכשרה חורגת מתקופת האבטלה, אתה מפסיק לקבל את דמי האבטלה בתקופת ההכשרה.

גלעד ארדן: מה אורך ההכשרה ובאיזה מקצועות?

אבי פלדמן: זה תלוי בקורסים.

אבי פלדמן: יש קורסים שהם 3-4 חודשים ויש קורסים שנמשכים 10 חודשים.

אבי פלדמן: אם תקופת האבטלה היא כ-3 חודשים, זה אומר שבוודאות בתקופה הזאת אתה מקבל רק שני שליש מדמי האבטלה.

אבי פלדמן: אם עברת את אותם 100 ימים אתה לא מקבל כלום.

שמעון דוד: יש עדיין את הקנס של ה-30% שהמדינה קונסת את זה שבה ללמוד.

אבי פלדמן: זה בתקופת הזכאות לדמי האבטלה.

אבי פלדמן: המשמעות היא תמריץ שלילי למי שאין לו שום מקור הכנסה, למרות שבסופו של דבר הוא מגדיל את סיכוייו להיקלט במפעלי התעשייה.

גלעד ארדן: דמי האבטלה הם עד גיל מסוים?

אבי פלדמן: אני לא יודע.

אבי פלדמן: אם היה פה נציג של ביטוח לאומי היינו מקבלים את הנתונים.

גלעד ארדן: אם אתם מטפלים בבעיה מסוימת אתם אמורים לדעת.

אבי פלדמן: ה-100 ימים זה נכון.

אבי פלדמן: לגבי הגילאים אני לא יודע.

גלעד ארדן: יש אנשים שאחרי ה-100 ימים הם לא יכולים לקבל אבטלה, אלא אם כן הם עבדו כשנה או כחצי שנה.

אבי פלדמן: יש גם הבטחת הכנסה, שזה מרכיב משלים לדמי אבטלה.

אבי פלדמן: הקבוצה שזכאית להבטחת הכנסה זאת קבוצה מצומצמת בהרבה מאלה שמקבלים את דמי האבטלה.

אבי פלדמן: זה דיון שאנחנו יזמנו לפני כשנה.

אבי פלדמן: באופן מקרי התקיים אתמול במשרד התמ"ת דיון נוסף בנושא הזה.

אבי פלדמן: יש לנו כמה כיוונים איך להתקדם לפיתרון הבעיה הזאת.

אבי פלדמן: במקביל לפיתרון של הבעיה החקיקתית.

אבי פלדמן: אנחנו בהחלט מצפים מהכנסת שתסייע בפיתרון החקיקתי של ביטול החלק היחסי של דמי האבטלה בתקופת ההכשרה.

גלעד ארדן: יש פה נציג של משרד האוצר?

לאה ורון: חגי דור היה אמור להגיע.

גלעד ארדן: ההצעה שלכם היא, שמובטלים שיופנו להכשרה מקצועית, לא תיפגע זכאותם לדמי אבטלה באותה תקופה.

אבי פלדמן: יש הצעת חוק בנושא הזה.

אבי פלדמן: כיוון שההתקדמות בחקיקה היא לא בידינו, אנחנו מנסים לעקוף את הבעייתיות הזאת מכיוון אחר, בשיתוף עם ההתאחדות.

אבי פלדמן: למצוא מנגנון שבו אפשר יהיה לפצות חלק מהעובדים בדרך אחרת כדי שלא ייווצר תמריץ שלילי.

אבי פלדמן: אני לא יכול להגיד שסיימנו את התהליך הזה.

גלעד ארדן: האוצר מתנגד?

אבי פלדמן: לא.

אבי פלדמן: האוצר וההתאחדות צריכים לסכם על מנגנון של התקשרות.

אבי פלדמן: הכדור נמצא שם.

אבי פלדמן: ברגע שיוחלט, אנחנו יודעים להתקשר עם ההתאחדות ולבצע דרכה חלק מהפעילות הזאת.

שמעון שבת: אני הממונה האזורי להכשרה מקצועית בדרום.

שמעון שבת: הבעיה המרכזית שבגללה אנשים לא מגיעים להשתלמויות ולהכשרות היא באמת בעיית דמי האבטלה וה-30%.

שמעון שבת: לא תמיד מי שזכאי לדמי אבטלה מתחיל את תקופת הלימודים בדיוק עם תחילת קבלת דמי האבטלה.

שמעון שבת: לא כל ההכשרות זמינות באותה תקופה.

שמעון שבת: קורה מצב, שהאדם מסיים עם דמי אבטלה ורק לאחר מכן הוא מגיע ואז אין לו דמי קיום.

שמעון שבת: הקנס של ה-30% זה המקרה הטוב יותר, כשהאדם מגיע עם תחילת האבטלה.

שמעון שבת: אם הוא מגיע בסוף דמי האבטלה אז אין לו כלום.

גלעד ארדן: האם ההכשרה היא מהבוקר עד הצהריים?

שמעון שבת: ההכשרה נמשכת 8 שעות ביום, 5 ימים בשבוע.

שמעון שבת: ההכשרות נמשכות בין 4 חודשים עד 10 חודשים ובנושא של טבחות זה נמשך 18 חודשים.

שמעון שבת: לפני כן אנשים קיבלו דמי אבטלה בתקופת הקורס.

שמעון שבת: באמת היו הכשרות בכמות גדולה מאוד.

שמעון שבת: מאז השינוי כמות ההכשרות ירדה ב-70%.

גלעד ארדן: לפני מספר שבועות ביקרתי בבית הספר למלונאות תדמור והם אמרו לי שגם התקציב של ההכשרות המקצועיות בתחום הטבחות והמלונאות ירד כמעט לאפס.

שמעון שבת: זה לא משחוסם מלהגיע להכשרות.

שמעון שבת: יש לנו הכשרות בנושא מלונאות באילת, ערד ואשקלון.

שמעון שבת: זה לא מה שמונע מהאנשים להגיע.

שמעון שבת: הבעיה היא דמי קיום.

שמעון שבת: הבעיה העיקרית היא במקצועות המתכת.

שמעון שבת: בנוסף לתדמית השלילית של המקצוע ושכר נמוך, כל המגזר הזה שאמור להגיע למתכת הוא המגזר שאין לו דמי קיום.

שמעון שבת: הבעיה של המתכת היא בעיה ארצית.

שמעון שבת: כל מי שיסיים היום קורס במתכת יש לו עבודה.

שמעון שבת: הבעיה היא שאנשים לא מגיעים לקורסים.

גלעד ארדן: כמה אנשים השתתפו בשנת 2007 השתתפו בהכשרות מקצועיות?

שמעון שבת: 1,600 איש באזור הנגב.

גלעד ארדן: באלו מקצועות?

שמעון שבת: חשמל, בניין, מכונאות, טיפוח החן, מחשבים, מינהל.

שמעון שבת: המקצועות המובילים היו בניין ומלונאות.

גלעד ארדן: בדקתם למה אנשים בוחרים ללכת דווקא להכשרה בתחום איקס ולא בתחום וואי?

גלעד ארדן: האם זה בגלל רמות השכר בענף או כי העבודה קלה יותר?

גלעד ארדן: מה הדברים שמשפיעים?

שמעון שבת: יש דרישות קבלה לקורסים.

שמעון שבת: אנשים מגיעים יותר להכשרות קצרות וגם אם יש בצידן תעסוקה מובטחת.

שמעון שבת: למשל, במלונאות יש תעסוקה מובטחת.

גלעד ארדן: מה הפרמטר שהכי משפיע?

גלעד ארדן: השכר?

גלעד ארדן: זה שהעבודה מובטחת?

שמעון שבת: שניהם ביחד.

גלעד ארדן: במלונאות רמת השכר היא מהנמוכות.

שמעון שבת: אבל הם מגיעים כי מראש מובטחת תעסוקה.

שמעון דוד: שמי שמעון דוד ואני מטפל באוכלוסיות מיוחדות במסגרות של טכנאים והנדסאים.

שמעון דוד: אני ארחיב קצת על הדברים של אבי פלדמן.

שמעון דוד: בעזרתו של אבי אנחנו מטפלים באוכלוסיית הבדואים.

שמעון דוד: לפני כשנה וחצי פתחנו מחזור ראשון להנדסאים בדואים.

שמעון דוד: מדובר בכ-100 סטודנטים שהתחילו את המחזור הראשון של לימודי ההנדסאים.

שמעון דוד: בחרנו את תחום הכימיה, קירור ומיזוג אוויר.

שמעון דוד: המחזור הראשון מסיים את לימודיו בימים אלה.

שמעון דוד: החבר'ה האלה זה טיפה בים.

שמעון דוד: זאת נותן אפשרות לאותה אוכלוסיה בדואית שגרה בנגב להשתלב בתחום התעשייה ולאו דווקא ברצפת היצור אלא להגיע לתחומים שבהם הם יכולים להתקדם.

שמעון דוד: נפתח גם מחזור שני באוקטובר או בנובמבר 2007 בשתי מגמות נוספות.

שמעון דוד: עדיין בסך הכל מדברים על אוכלוסיה שמבחינת המדינה מאוד חשוב להשקיע בה.

שמעון דוד: בסך הכל אנחנו מדברים על מספרים מאוד קטנים.

שמעון דוד: בפרויקט הזה נמצאים כ-150 סטודנטים ב-4 כיתות, כאשר שתי כיתות כבר סיימו.

שמעון דוד: הייתי רוצה להרחיב בנושא הטיפול באוכלוסיות מיוחדות.

שמעון דוד: אני לא מדבר רק על אוכלוסיות חלשות שנמצאות בהכשרה של טכנאים והנדסאים.

שמעון דוד: מדובר בלימודים של 4 סמסטרים, כ-2,300 שעות, כאשר בתואר ראשון באוניברסיטה לומדים כ-1,800 שעות.

שמעון דוד: מדובר בהחלט במסגרת אינטנסיבית, של 35-45 שעות שבועיות עם מבחנים פנימיים ומבחנים ממלכתיים.

שמעון דוד: המטרה היא לקלוט את אותה אוכלוסיה חלשה בתוך התעשייה.

שמעון דוד: אנחנו מדברים על אוכלוסיות חלשות, שיהוו מודלים לרבים אחרים שנמצאים היום באזור הנגב.

שמעון דוד: כאן אני אזכיר במהירות את הפרויקטים שיש לנו: יש לנו פרויקטים למהנדסים עולים שבאים עם תחומי ידע שלא רלוונטיים למשק הישראלי.

שמעון דוד: אנחנו מכשירים אותם להיות הנדסאים בתחום האלקטרוניקה.

שמעון דוד: יש לנו מחזור שני או שלישי לאימהות חד הוריות.

שמעון דוד: גם כאן מדובר באוכלוסיה חלשה.

שמעון דוד: דרך הלימודים האלה משדרגים אותם ללימודי טכנאים, בסיוע שירות התעסוקה והביטוח הלאומי.

שמעון דוד: מדובר בעולים חדשים, שגם כאן מבחינת הנגב, יש לנו מספרים יחסית גדולים בהשוואה לאזורים אחרים בארץ.

שמעון דוד: חלקם צעירים שהפסידו את הזכויות שלהם על-ידי מנהל הסטודנטים.

שמעון דוד: אנחנו פוגשים אותם כקופאיות בסופרים או כשומרים בכניסה לחניונים ואנחנו מאפשרים להם המשך לימודים תוך כדי המשך התעסוקה שלהם באותם מקצועות שנמצאים ברצפת היצור.

שמעון דוד: מדובר בפרויקט חשוב.

שמעון דוד: עכשיו אנחנו פותחים מחזור שמיני של בנות שמקבלות דחיית שירות ולומדות להיות הנדסאיות.

שמעון דוד: וברגע שהן ישתחררו הן יכולות להיקלט עם הידע בתחום החשמל והניסיון שלהם במסגרת השירות הצבאי.

שמעון דוד: בסך הכל נעשים דברים אבל צריך למצוא דרך להרחיב את המודלים האלה ולדאוג לכך שאותה אוכלוסיה שמסיימת את הלימודים באמת תצליח להיקלט.

שמעון דוד: כרגע אנחנו בעיצומו של ניסיון לקליטת גברים חרדיים ללימודים בתחום ההנדסאים.

שמעון דוד: זה פרויקט שממש מתבצע מבחינת התכניות בימים אלה ואני מקווה שגם הוא יצליח להביא את אוכלוסיית הגברים החרדים ללימודים טכנולוגיים שיאפשרו להם השתלבות בעבודה.

גלעד ארדן: יש לך הצעות קונקרטיות?

שמעון דוד: בתחום ההנדסאים אני לא תמיד מוצא את החיבור בין הצרכים של התעשייה מול מה שאנחנו מכשירים.

שמעון דוד: כלומר, לדעת בדיוק מה התעשייה צריכה.

שמעון דוד: האם באמת כדאי להכשיר יותר אנשים בתחום של הכימיה או בתחום של האלקטרוניקה?

שמעון דוד: לא תמיד המידע הזה זמין לנו, במיוחד כשאני מדבר על אוכלוסיות מיוחדות, ששם המדינה משקיעה די הרבה משאבים.

שמעון דוד: לא מדובר בשכר לימוד שהסטודנט מוציא מכיסו.

שמעון דוד: הרבה פעמים המדינה משקיעה את המשאבים ולכן חשוב שהמדינה תדע שהתעשייה באמת רוצה ויכולה לקלוט את הבוגרים האלה.

טל לוטן: אני מנהלת המחלקה לחינוך וטכנולוגיה והכשרה מקצועית בהתאחדות התעשיינים.

טל לוטן: לגבי הצרכים.

טל לוטן: אין ספק שיש צרכים מאוד גדולים בדרום, כמו שצרכי כוח אדם בארץ.

טל לוטן: ממיפוי שעשינו רק בתחום של המתכת, ב-263 מפעלי מתכת, אנחנו מצביעים על מחסור של כ-3,000 עובדים מקצועיים.

טל לוטן: זה לא רק בדרום.

טל לוטן: מדברים על עובדים מקצועיים.

טל לוטן: היו"ר גלעד ארדן: כמה מהמחסור הזה הוא באזור הדרום?

טל לוטן: חסרים 450 עובדים וזאת מתוך סקר שערכנו ב-260 מפעלי מתכת.

טל לוטן: אנחנו מדברים על התחומים הבאים: ריתוך, מסגרים תבליטנים, חרטים, עיבוד שבבים ממוחשב.

טל לוטן: אלה הם תחומים כרוניים שחסרים בהם עובדים וזה רק ממדגם אחד שעשינו.

טל לוטן: בנוסף, יש מחסור בעובדים בתחום הכימיה.

טל לוטן: רק השבוע בדקנו עם מפעל מכתשים תעשיות ברום ולוקסמבורג ברמת חובב, חסרים עשרות כימאים בעלי תואר ראשו בכימיה, חסרים עשרות טכנאים ואנשי אחזקה.

טל לוטן: הצורך הוא צורך אקוטי.

טל לוטן: במקצועות האלה חסרים עובדים כבר הרבה מאוד זמן.

טל לוטן: התחומים של מסגרות, עיבוד שבבים חיווט הם אקוטיים בכל הארץ.

טל לוטן: מה צריך לעשות?

טל לוטן: צריך להעצים את כל הנושא של ההכשרות המקצועיות בכמה תחומים.

טל לוטן: צריך לפתוח את מרכזי ההכשרה אחרי הצהריים לכאלה שרוצים לשפר עבודה ועובדים בעבודות זמניות בבוקר.

טל לוטן: היום מרכזי ההכשרה ברובם פתוחים עד שעה 14:00.

טל לוטן: צריך לפתוח הכשרות אחר הצהריים.

שמעון דוד: לנו יש 5 מרכזים שעובדים עד שעות הצהריים המוקדמות.

גלעד ארדן: יש מרכזים שפתוחים אחר הצהריים?

שמעון דוד: שמעתי שבירושלים קיבלו אישור לפתוח גם אחר הצהריים.

גלעד ארדן: עד עכשיו היו לימודים אחר הצהריים?

שמעון דוד: לא.

גלעד ארדן: למה?

שמעון דוד: כי לא היתה דרישה.

גלעד ארדן: המובטלים צריכים לבוא ולהגיד שהם רוצים קורסים אחר הצהריים?

שמעון דוד: זאת אותה אוכלוסיה של מקבלי דמי אבטלה או הבטחת הכנסה.

שמעון דוד: בעצם הביטוח הלאומי מאפשר להם את קבלת דמי הקיום רק אם הם לומדים בבוקר.

גלעד ארדן: אבל יש הרבה אנשים שסיימו לקבל דמי אבטלה ויעבור זמן עד שהם יהיו שוב בקשר עם הביטוח הלאומי.

גלעד ארדן: יכול להיות שאם היה מרכז הכשרה אחר הצהריים הם כן היו באים אליו, כי לא נעים לומר, בשעות הבוקר הם עובדים ב"שחור", ובשעות הערב הם היו באים להכשרה ולהרוויח שכר ראוי אחר כך.

שמעון שבת: בכל מקרה אין לנו לתת מנדט לתת הכשרות אחר הצהריים במימון של המשרד.

שמעון שבת: ישנם הרבה גורמי חוץ שמקיימים קורסים עסקיים.

שמעון שבת: למשל, בדרום למדו 3,600 איש בקורסים העסקיים.

גלעד ארדן: אבל האנשים משלמים עבור הקורסים.

גלעד ארדן: אם חסרים לכם אנשים, למה אתם לא פותחים קורסים?

טל לוטן: אני אגיד מה צריך ומה אנחנו עושים בינתיים.

טל לוטן: אמרנו שצריך לפתוח את מרכזי ההכשרה אחר הצהריים.

טל לוטן: אנחנו עושים פעילות מול ראש האגף להכשרה מקצועית ואכן קיבלנו אישור לפתוח מרכזי הכשרה גם אחר הצהריים כדי לתת צ'אנס למשפרי עבודה, שעובדים ב"שחור".

גלעד ארדן: לא הבנתי מה זאת אומרת שקיבלתם אישור.

טל לוטן: יש תהליך עם המרכז להכשרה מקצועית באשקלון, שהמדינה תשתתף במימון ההכשרות.

טל לוטן: הפעילות הזאת היא בשיתוף משרד הקליטה כדי להביא עולים.

טל לוטן: הדברים האלה הם נקודתיים.

טל לוטן: זאת פעילות שאנחנו משתתפים בה אבל צריך לעשות אותה במאסה ובהיקפים הרבה יותר גדולים.

טל לוטן: אני אספר מה אנחנו עושים ומה לדעתנו צריך לעשות.

טל לוטן: קודם כל, לפתוח מרכזי הכשרה אחר הצהריים.

טל לוטן: כמובן לטפל בכל הסוגיה של ההכשרות בבוקר ולביטול הקנס של 30% מדמי האבטלה ולהמשיך את דמי האבטלה עד תום תקופת ההכשרה.

טל לוטן: ב-CNC אנחנו מדברים על הכשרות של 1,100 שעות.

טל לוטן: CNC זה עיבוד שבבים ממוחשב.

טל לוטן: זה מקצוע מאוד מבוקש בתעשייה.

דודו וולף: יש בעיית תדמית.

דודו וולף: היום ב-CNC אתה מגיע למחשב עם חלוק לבן ויוצא עם חלוק לבן מעמדת המחשב.

דודו וולף: אתה לא מתלכלך, אבל תדמיתית, עדיין זה חריטה וזה נשמע בעייתי לעובדים.

טל לוטן: צריך לפתוח את אותן הכשרות ולהמשיך את דמי האבטלה גם לתקופת ההכשרה.

טל לוטן: אלה המקצועות הבולטים בתעשייה.

טל לוטן: מה אנחנו כבר עושים?

טל לוטן: פתחנו הכשרה באשקלון, יחד עם משרד הקליטה ומשרד התמ"ת לריתוך ליוצאי אתיופיה.

טל לוטן: אלה שסיימו את ההכשרה השתלבו בהצלחה בעבודה בתעשייה.

טל לוטן: חייבים להעצים את זה, לממן להם את ההכשרה, לתת דמי קיום במהלך תקופת ההכשרה, אם זה בדמי אבטלה או פיתרונות אחרים.

טל לוטן: התעשייה מחויבת למיון העובדים.

טל לוטן: חלק מתהליך המיון נעשה בשיתוף התעשייה, כאשר התעשייה מחויבת להשמה בעבודה.

טל לוטן: אנחנו פועלים יחד עם הסוכנות כדי להביא עולים מחדשים מחבר העמים ומאמריקה הלטינית לעבודה בעיבוד שבבי, בריתוך ובפלסטיקה.

טל לוטן: יש לנו עכשיו פעילות לאיתור מועמדים מחבר העמים שיבואו ויעבדו בתעשייה, כאשר אנחנו שותפים למיון ואנחנו מחויבים להשמה.

טל לוטן: אפשר לראות שאנחנו מנסים לתת פיתרונות.

טל לוטן: מה עוד צריך לעשות?

טל לוטן: לדאבוננו, חלק ממרכזי ההכשרה לא מאובזרים כמו שצריך.

טל לוטן: צריך להעצים את מרכזי ההכשרה ולפתוח מרכזי הכשרה נוספים, אם זה ברהט, בחורה.

טל לוטן: צריך להעצים את הציוד.

טל לוטן: חלק גדול מהציוד כבר לא מתאים לצרכים העתידיים.

טל לוטן: אני מדברת על ציוד במקומות ההכשרה.

טל לוטן: למשל, ב-CNC הציוד ישן.

טל לוטן: הסדנאות שניתנות לא מתאימות לטכנולוגיה הנדרשת בתעשייה.

טל לוטן: צריך להעצים את הנושא ולשפר את כל הסדנאות המקצועיות במרכזי ההכשרה.

טל לוטן: פעילות נוספת שכבר עושים אבל צריך להעצים אותה היא בתחום המקצועות הטכנולוגיים בבתי הספר.

טל לוטן: יש פרויקט שנקרא "טוב – טכנאי לבגרות".

טל לוטן: בסוף כיתה יב' תלמידים מסיימים בגרות עם תעודת טכנאים.

טל לוטן: יש 30 בתי ספר כאלה, 10 מתוכם הם בדרום, בחורה, בבאר שבע.

טל לוטן: נותנים הזדמנות לתלמידים במגמות חשמל, מכונות, ללמוד את המקצועות האלה.

טל לוטן: בסוף כיתה יב' הם מסיימים בגרות עם תעודת טכנאי ואנחנו מחויבים להם לעבודה.

טל לוטן: בשנה הבאה התוכנית תתבצע ב-60 בתי ספר ואחר כך ב-100 בתי ספר.

טל לוטן: חייבים להשיג את התקציבים ולפתוח מגמות טכנולוגיות בבתי הספר התיכוניים, כדי שאפשר יהיה לטפל טיפול שורש ולא רק הכשרות מקצועיות קצרות מועד, שהן למעשה סתימה וזה לא הפיתרון.

טל לוטן: אני חושבת שצריכים לתת תמריצים למורים ולתלמידים ללמד וללמוד מקצועות טכנולוגיים.

טל לוטן: נכון שחלק מהבעיה היא תדמיתית.

טל לוטן: יחד עם התעשייה צריך לצאת בקמפיין לשינוי התדמית.

טל לוטן: להסביר מה זאת תעשייה כדי למשוך אנשים.

טל לוטן: עד כה דיברתי על מרכזי הכשרה.

טל לוטן: כמובן שיש שתי שיטות נוספות להכשרה שצריך להעצימן, דהיינו, כיתה במפעל והכשרה פנים מפעלית.

טל לוטן: לדוגמה, פעלנו יחד עם התמ"ת להכשיר תלמידים בדואים באריגה במגבות ערד ובכיתן מתוך כוונה שהם ישתלבו במפעלים לאחר ההכשרה.

טל לוטן: שוב, גם שם הסוגיה היתה דמי קיום במהלך תקופת ההכשרה.

טל לוטן: חייבים לטפל בסוגיה הזאת של דמי קיום כי חלק ניכר מהבדואים שלמדו במהלך ההכשרה נשרו מהקורס מהסיבה הפרוזאית שהם היו צריכים לעבוד ולחיות ממשהו.

טל לוטן: הם פשוט עזבו את הקורס.

טל לוטן: אם נפתור את בעיית השורש, ניתן לאנשים 2,000 או 3,000 שקל כדי שיוכלו ללמוד במשך 4-5 חודשים, אני חושבת שנעשה קפיצת מדרגה.

זכריה אביגל: אני ממונה על הכשרה בתעשייה במשרד התמ"ת.

זכריה אביגל: אני מברך על שיתוף הפעולה בין האגף להתאחדות התעשיינים.

זכריה אביגל: טל נגעה בשתי נקודות חשובות.

זכריה אביגל: אני רוצה לחזור 10 שנים אחורה.

זכריה אביגל: בעבר למדו בבתי הספר התיכוניים המקצועיים מקצועות מסורתיים כמו מכונאות רכב, מסגרות, חרטות.

זכריה אביגל: בעברי הרחוק הייתי מורה בתיכון דתי בדימונה וכך זה היה.

זכריה אביגל: לצערנו, היה שר חינוך שחשב שזה מיותר.

זכריה אביגל: היום אנחנו בוכים על הדבר הזה.

זכריה אביגל: אין לנו היום את העתודה של הבוגרים המקצועיים שילכו למקצועות כמו חרטות, מסגרות ונגרות.

זכריה אביגל: בתחום אחריותי נמצא הנושא של התעשייה.

זכריה אביגל: אנחנו מתמקדים בהכשרה בכיתה במפעל או בהכשרה פנים מפעלית.

זכריה אביגל: צריך לזכור שכל מפעל שרוצה לפתוח כיתה במפעל מגייס 18 איש, שבאים בעצם משירות התעסוקה.

זכריה אביגל: שוב אנחנו מגיעים לאותם מועמדים שיש להם בעיה של דמי קיום קצרים או נמוכים.

לאה ורון: ההכשרה נעשית במפעלים?

זכריה אביגל: אם זאת כיתה במפעל, ההכשרה נעשית במפעל.

זכריה אביגל: המפעל מחויב לקלוט 50% מהבוגרים למפעל עצמו.

גלעד ארדן: אתה אומר שסגרו את המגמות בבתי הספר?

זכריה אביגל: סגרו את המגמות.

זכריה אביגל: היום יש דרישה להחזיר את המגמות האלה על מנת שעוד 10 שנים - - -

גלעד ארדן: מה שמו במקומם?

טל לוטן: התקציב בחינוך הטכנולוגי קוצץ ב-3 השנים האחרונות ב-35%.

טל לוטן: בשנת 1980 היוו התלמידים במגמות הטכנולוגיות כ- 52%.

טל לוטן: היום מדברים על 34%.

טל לוטן: בתי הספר הפכו להיות בתי ספר מקיפים והמגמות נסגרו.

טל לוטן: זאת ההיסטוריה.

זכריה אביגל: עדיין יש מקום לתקן כדי שבעשור הבא יהיו עתודות.

זכריה אביגל: דוקטור לוטן נגעה בנושא של המצוקה של המועמדים.

זכריה אביגל: אני מסתכל על המצוקה של המפעלים שבאמת נרתמים לסיפור הזה.

זכריה אביגל: יש מקום לתגמל גם את בעל המפעל בבונוס כזה או אחר על מנת שיהיה לו את הכיף והיכולת להכשיר אותם ובסופו של דבר גם להעסיק אותם.

גלעד ארדן: אף אחד לא יעסיק עובדים שהוא לא צריך.

גלעד ארדן: ואם הוא צריך אותם למה צריך לתגמל אותו?

זכריה אביגל: אנחנו מגיעים לתעריף של שעת ההכשרה.

זכריה אביגל: ברגע שתעריף שעת ההכשרה נמוך, איזו מוטיבציה תהיה לו להכשיר את העובדים?

זכריה אביגל: אם נעלה את תעריף שעת ההכשרה, גם לבעל המפעל יהיה חשק להכשיר וגם מועמד שיתוגמל בצורה כזאת או אחרת ירצה לסיים את ההכשרה.

לאה ורון: מה הסכום?

זכריה אביגל: יש מקצועות שנעים בין 130 עד 180 שקלים לשעה במקצועות המתכת.

גלעד ארדן: זה לא מספיק?

זכריה אביגל: זאת כיתה של 18 תלמידים.

זכריה אביגל: הוא מקבל תכנית של 400-500 שעות.

זכריה אביגל: התעריף הוא דיי נמוך.

זכריה אביגל: זה כולל תקורה וכולל הכל.

זכריה אביגל: אם נעלה את התעריף יהיו יותר הכשרות.

טל לוטן: זה תשלום למרצה.

טל לוטן: זה לא כולל את הציוד ואת החניכה שהוא צריך לעשות.

טל לוטן: זה לא כולל א הכלים עצמם, החומרים וכדומה.

שמעון שבת: בדרך כלל ישנם מוסדות שמבצעים את ההכשרה.

שמעון שבת: אותו מוסד מקבל פר שעת ביצוע בלי קשר למספר התלמידים.

עמי צדיק: מה סך התקציב לפעילות הזאת?

גלעד ארדן: הרי אתם משלמים.

שמעון שבת: במלונאות, למשל, משלמים 320 שקלים לשעה מכיוון שיש שם חומרים.

גלעד ארדן: עמי שואל מה היה התקציב ב-2008.

שמעון שבת: בשנת 2007 התקציב בבאר שבע היה קרוב ל-8 מיליון שקל.

גלעד ארדן: מה תקציב האגף כולו?

שמעון שבת: אני מופקד על אזור הדרום.

שמעון שבת: התקציב של כל הדרום לשנת 2007 היה 8 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: מה לגבי 2008?

שמעון שבת: רק עכשיו התחלנו את הנושא של ההכשרות.

שמעון שבת: אין תקציב שהוא צבוע למחוז.

שמעון שבת: אנחנו מבקשים ומקבלים.

גלעד ארדן: עברה חצי שנה, כמה קיבלתם?

שמעון שבת: אני מניח שאנחנו נעמוד בתקציב.

עמי צדיק: מה סך התקציב של האגף?

שמעון שבת: אנחנו מהווים 12% מהתקציב.

גלעד ארדן: זאת אומרת שהתקציב להכשרה מקצועית באזור הנגב לשנת 2007 עמד על 8 מיליון שקלים.

שמעון שבת: נכון.

שמעון שבת: שוב, זה לא בגלל שהאגף לא נתן כי אלו היו הביקושים.

גלעד ארדן: מי קובע את התמחיר שמקבל המוסד שמכשיר?

שמעון שבת: לכל קורס יש תמחיר קבוע.

גלעד ארדן: אם התמחיר היה עולה בחלק מהמקצועות, יתכן והיו נפתחות יותר הכשרות באותו תחום.

שמעון שבת: אלו לא הסיבות.

שמעון שבת: הסיבה לכך שאין הכשרות היא לא בגלל התעריף.

שמעון שבת: להיפך, יש ביקושים מבתי הספר.

שמעון שבת: אנחנו לא מספקים להם תלמידים מכיוון שאין מועמדים.

גלעד ארדן: לא קרה שהיתה דרישה לקורס - - -

דודי וולף: איך תהיה דרישה לקורס אם לא נפתחת כיתה אחר הצהריים?

דודי וולף: הם אמורים לעבוד בבוקר ולא אחר הצהריים.

גלעד ארדן: בעיה אחת היא שאין הכשרות אחר הצהריים.

גלעד ארדן: זכריה אמר שהתעריף שמשולם ע"י התמ"ת למוסד המכשיר בקושי מכסה את עלויות המורה.

גלעד ארדן: כדי ללמד כיתה צריך חשמל, ארנונה, ציוד וכדומה.

גלעד ארדן: נפתחות כיתות רק אם נרשמים אנשים להכשרה מקצועית?

גלעד ארדן: זה ביצה ותרנגולת.

שמעון שבת: התהליך הוא כזה: בית הספר מבקש.

שמעון שבת: אנחנו מעבירים לוועדת מכרזים ורק לאחר מכן מתחילים למיין את התלמידים דרך שירות התעסוקה.

שמעון שבת: קורה שאנחנו מאשרים, אין מספיק מועמדים, הקורסים מתבטלים ואנחנו מחזירים את הכסף.

שמעון שבת: זה קרה בשנה שעברה וגם לפני שנתיים.

שמעון שבת: הבעיה היא לא התעריף לשעה.

שמעון שבת: אני רוצה להוסיף בנושא בתי הספר הטכנולוגיים.

שמעון שבת: אני רוצה לציין שלנו יש בתי ספר תעשייתיים שמקיימים הכשרות הנוער.

שמעון שבת: בדרום יש לנו 9 בתי ספר כאלה עם 2,000 תלמידים, בכיתות ט' עד יב' שמקבלים תעודת מקצוע, תעודת גמר ובגרות חלקית.

טל לוטן: מעבר לכיתה במפעל יש נוהל של הכשרה פנים מפעלית.

טל לוטן: לדאבוננו, נכון להיום ביולי 2008, עדיין הנוהל הזה לא נסגר.

טל לוטן: הנוהל אומר שבגין ההכשרה מקבלים לעובד כ-1,100 שקל במשך 3 חודשים, כתמריץ.

זכריה אביגל: יש עדכון, זה 1,500 שקלים ו- 2,000 למקצועות נדרשים.

טל לוטן: זה נהדר, רק שהנוהל צריך להיסגר וצריך להעביר את התקציבים לתעשייה.

טל לוטן: אנחנו נעשה את ההכשרה במפעל.

טל לוטן: היו לא מעט מפעלים שרצו לעשות את זה.

טל לוטן: השגנו מועמדים מהגורן ומהיקב ובסוף אי אפשר היה לממן להם את התקציבים.

זכריה אביגל: אין לנו בעיה עם התקציב.

זכריה אביגל: הבעיה היא, שהנוהל עומד על תיקונים פנימיים שלנו.

זכריה אביגל: אני רוצה להבהיר שאת ההכשרה המקצועית עושה האגף להכשרה מקצועית.

זכריה אביגל: אנחנו מממנים את ההכשרה המקצועית.

זכריה אביגל: השותפות של התעשיינים מתבטאת באיתור המפעלים שרוצים לפתוח הכשרות ואנחנו מעבירים את התקציב, את ההכשרה ואת הפיקוח.

זכריה אביגל: נכון שהנוהל הזה בתיקונים.

זכריה אביגל: יסיימו את הנוהל וזה יצא לפועל.

זכריה אביגל: שידרגנו את הנוהל הקודם בכך שלמקצועות נדרשים נתנו 2,000 שקל.

גלעד ארדן: עדיין לא נתתם כלום, אתם עובדים על הנוהל.

דודו וולף: מתנהלים על הנוהל הזה כבר מתחילת השנה.

גלעד ארדן: הבנתי.

גלעד ארדן: עובדים על הנוהל וזה עוד לא קורה בפועל.

אריה דהן: אני מנהל את הפארקים התעשייתיים של סטף ורטהיימר.

אריה דהן: אני שמח שהוזמנתי לדיון הזה.

אריה דהן: אנחנו מייצגים מודל שלצערי משרדי הממשלה לא השכילו ללמוד אותו.

אריה דהן: זה מודל שמצליח מזה 20 שנה.

אריה דהן: יש לנו היום 5 פארקים תעשייתיים, כשארבעה מהם נמצאים בצפון: תל-חי, דלתון, לבון, תפן ועומר.

אריה דהן: אנחנו מגדירים את הפארקים שלנו כגני תעשייה.

אריה דהן: אני מדבר היום על סדר גודל של 100 חברות עם למעלה מ-2000 עובדים בפארקים האלה.

אריה דהן: אנחנו נמצאים היום בתפוסה של 97%, מה שמוכיח שכן ניתן להביא תעשיות לנגב ולגליל.

גלעד ארדן: רק אחד מהם בנגב.

אריה דהן: בעומר זה היחידי.

לאה ורון: כמה מפעלים יש לכם בגן בדרום?

אריה דהן: יש לנו 37 מפעלים.

אריה דהן: כרגע אנחנו במשא ומתן עם עירית ערד להקים פארק תעשייה.

אריה דהן: כבר סיכמנו לגבי מסלול של הכשרה מקצועית בשיתוף התמ"ת, כפי שעשינו בצפון בלבון.

אריה דהן: מדברים פה על הכשרות מקצועיות ברמה של עובדי מתכת, עובדים פשוטים.

אריה דהן: הבעיה העיקרית היא להביא אוכלוסיה של מהנדסים.

אריה דהן: יש לנו ביקוש גדול מאוד.

אריה דהן: הראיה היא שחברות כמו "סנדיסק" ו"פריסקייל" יושבות היום בדרום.

אריה דהן: חברת "בי.

אריה דהן: אמ.

אריה דהן: סי סופטוור" יושבת בתל-חי.

אריה דהן: אני חושב שבפעולה נכונה ניתן להביא את החברות האלה לפריפריה.

אריה דהן: ניקח, לדוגמה, את חברת בי.

אריה דהן: אמ.סי.

אריה דהן: המרכז של בי.

אריה דהן: אמ.סי, שהיא חברת תוכנה, יושב בקרית עתידים.

אריה דהן: הם פנו אלינו לפני 6 שנים להקים שלוחה בתל חי.

אריה דהן: זה התחיל עם 15 עובדים.

אריה דהן: העסק התחיל להצליח גם מבחינת העלויות וגם מבחינת המיקום.

אריה דהן: הבעיה היתה קושי לגייס מהנדסים.

אריה דהן: היינו צריכים לעשות פעולה, מעבר להכשרות המקצועיות, כדי לנייד מהנדסים ממרכז הארץ לצפון.

אריה דהן: בפעולה משותפת גם של החברה עצמה וגם שלנו, נרתמנו להעביר מהנדסים לצפון.

אריה דהן: בעקבות הפעילות שלנו עברו 70 מהנדסים מהמרכז לתל חי.

אריה דהן: נתנו למהנדס פיתרון לא רק ברמה של התעסוקה כי הבעיות הרבה יותר מורכבות.

אריה דהן: למשל, היינו צריכים למצוא תעסוקה לנשים.

אריה דהן: קיימנו ירידי תעסוקה לנשים.

אריה דהן: 70% מהנשים עובדות היום בגליל העליון.

אריה דהן: בנושא המגורים מיפינו את אזורי המגורים, בקיבוצים, קריית שמונה ומטולה.

אריה דהן: הרוב רצו ללכת להרחבות בקיבוצים.

אריה דהן: הצלחנו להגיע למצב שגם החברה וגם הקבלנים שבונים הרחבות בקיבוצים נותנים בונוס לאותם מהנדסים.

אריה דהן: 30% אחוז מאותה קבוצה קנו או בנו בתים בהרחבות.

אריה דהן: כלומר, זה דבר שצריך לחשוב עליו כשחושבים על אוכלוסיה של מהנדסים כי היום קשה מאוד למצוא מהנדסים גם בצפון וגם בדרום.

אריה דהן: האוניברסיטאות לא מסוגלות לספק כמות מהנדסים מספקת ולכן צריך לעבוד על ניוד אוכלוסיה צעירה של מהנדסים מהמרכז לדרום והצפון.

אריה דהן: אני מייצג גם את חברת "ישכר", שהיא חברה לעיבוד מתכת.

אריה דהן: זאת החברה הגדולה בארץ.

אריה דהן: אנחנו מכשירים למעלה מ-100 עובדים בשנה.

אריה דהן: נכנסנו לפני שנתיים למסלול של הכשרה מקצועית בכיתות י' עד יב'.

אריה דהן: סטף הקים בלבון בית ספר, בשיתוף משרד התעשייה והמסחר.

אריה דהן: יש לנו 100 ילדים.

אריה דהן: מרביתם ילדים שנפלטו ממערכת החינוך מאזור עכו, נהריה, מעלות.

אריה דהן: היום הם נכנסו למסלול של לימוד עיבוד שבבי, כולל מסלול לבגרות.

אריה דהן: הם לומדים בתנאי לוקסוס כי נתנו להם מקום בלבון עם כל המשתמע.

אריה דהן: סטף השקיע בציוד ובתנאים.

אריה דהן: יש שם חדר אוכל וחדר כושר.

אריה דהן: בספטמבר אנחנו הולכים להגדיל את הפעילות הזאת בעוד 50 תלמידים.

אריה דהן: כמו שאמרתי, סיכמנו עם ראש עירית ערד להקים בית ספר מקצועי נוסף.

אריה דהן: כמובן שראש עירית ערד יפנה למשרד התמ"ת לקבל אישור.

אריה דהן: אני רוצה לומר שניתן לעשות.

אריה דהן: מדינת ישראל משקיעה בתשתיות ומפתחת אזורי תעשייה מבלי לחשוב איך מביאים מפעלים.

אריה דהן: לדעתי צריך לעבוד על הנקודה הזאת.

אריה דהן: כרגע אני לא אנתח איך עושים הזה.

אריה דהן: אני מנהל את המודל הזה כבר 20 שנה.

גלעד ארדן: חוץ ממרכיב הקרקע, במה המדינה משקיעה?

אריה דהן: פיתוח של תשתיות כבישים, מים, ביוב, חשמל.

אריה דהן: את כל השאר הם משאירים בידי הרשות לגייס את התעשיות.

אריה דהן: לצערי, ראשי הרשויות לא תמיד יודעים לעשות את זה.

גלעד ארדן: אמרת שאתם מנהלים משא ומתן עם עירית ערד להקמת גן תעשייה.

גלעד ארדן: מה זאת אומרת משא ומתן?

גלעד ארדן: מה אתם מבקשים מעירית ערד?

גלעד ארדן: מה היא יכולה לתת?

אריה דהן: עיריית ערד צריכה לקבל אישור מהמנהל להקצות לנו שטח.

אריה דהן: היום אנחנו באותה מסגרת של מבנים להשכרה ולא בתפישה של גן תעשייתי.

אריה דהן: יש היום בדרום כל כך הרבה שטחים ואני צריך לצאת למכרז כדי לקבל קרקע.

אריה דהן: מרכז השקעות הכניס אותה לקטגוריה של מבנים להשכרה.

אריה דהן: היום אנחנו לא מקבלים את המענקים כי אנחנו באותו סטאטוס ולא רואים את התרומה שלנו בהבאת מפעלים לפריפריה.

אריה דהן: אלה שתי נקודות שלדעתי המדינה צריכה לחשוב עליהן.

אריה דהן: סטף החליט שהוא רוצה להקים פארק תעשייה בנצרת.

אריה דהן: בנצרת הערבית, באזור הר הקפיצה יש שטח שמוקצה שעבר שינוי לגן תעשייה.

אריה דהן: בא המנהל ואומר שהוא רוצה עלויות פיתוח לפי תיירות.

טלב אלסאנע: מה משמעות הדבר?

אריה דהן: אנחנו אומרים שקיבלנו יעוד לתעשייה בהר הקפיצה ואנחנו רוצים לשלם לפי תעשייה.

אריה דהן: בא המנהל ואומר שבזמנו זה היה תיירות והם רוצים שאנחנו נשלם לפי תיירות.

אריה דהן: זה קשקוש.

אריה דהן: התשלום לפי אזור תיירות גבוהה באופן משמעותי.

אריה דהן: זה לא העניין שסטף לא יכול להוציא את הכסף הזה.

אריה דהן: זה עניין עקרוני.

אריה דהן: אין עוד יזם שיבוא לנצרת להקים פארק תעשייה.

אריה דהן: אנחנו הולכים להשקיע שם 15 מיליון דולר כדי להביא תעסוקה לנצרת.

טלב אלסאנע: איפה זה עומד היום?

אריה דהן: זה תקוע במנהל.

אריה דהן: נפגשנו עם השר בוים.

אריה דהן: השר בוים אמר שנעביר את זה לתמ"ת.

אריה דהן: התמ"ת אמר שאין לו את התקציב ושם זה נתקע.

אריה דהן: ג'רסי רוצה לקדם את העניין הזה, מוכן לעשות את הכל.

אריה דהן: לסטף יש את היתרון, אם הוא בונה תעשייה, הוא רוצה לקבל, כמו כל אזרח במדינת ישראל, את התנאים של תעשייה.

אריה דהן: אנחנו נקים בנצרת בתנאי שנקבל את זה לפי תעשייה.

אריה דהן: אנחנו גם במשא ומתן בסחנין.

אריה דהן: אני אומר שהממשלה צריכה להתכנס לעניין הזה.

אריה דהן: הייתי מציע למשרד התמ"ת אולי לבוא פעם אחת וללמוד את המודל הזה.

אריה דהן: ניקח לדוגמה את תל-חי שנמצאת רחוק אבל נמצאת ב-100% תפוסה.

אריה דהן: כרגע אנחנו הולכים להכפיל את גן התעשייה בתל-חי לחברות שכבר חתמו על הסכמים איתנו.

אריה דהן: אלביט הולך לקחת בתל-חי.

אריה דהן: תדיראן קשר יושבים בתל-חי על .

אריה דהן: רבותי, אפשר להביא מפעלים לפריפריה.

אריה דהן: צריך לדעת איך לעשות את זה.

אריה דהן: תודה.

דודו וולף: אדוני היושב ראש, תבורך על הדיון הזה.

דודו וולף: אני מקווה שמפה נוכל לקדם ולפתור הרבה בעיות.

דודו וולף: אני מנהל את פארק נועם מטעם התאחדות התעשיינים.

דודו וולף: בעצם זה פרויקט ממשלתי.

דודו וולף: משרד התמ"ת, מנהל מקרקעי ישראל ומשרד ראש הממשלה יצרו פרויקט שהוא מעין פיילוט לנסות ולעודד העתקת מפעלים מאזור המרכז לפריפריה ולאזור הדרום.

דודו וולף: הפארק יושב בצמוד לנתיבות.

דודו וולף: יש שם 300 דונם שאותם אנחנו אמורים לאייש בתעשייה.

דודו וולף: אנחנו מדברים על איוש בתעשייה ולא איוש על ידי מרכזים לוגיסטיים ומחסנים.

דודו וולף: זאת אומרת, פרופר תעשייה.

דודו וולף: התחלנו בתחילת 2007 והיום אנחנו עומדים עם 10 מפעלים על 125 דונם.

דודו וולף: הם מאוישים על הנייר עם התחייבות.

דודו וולף: יש מספר קריטריונים בפרויקט הזה.

דודו וולף: אנחנו מחייבים אותם למינימום העסקת עובדים, שזה 25 עובדים.

דודו וולף: על כל דונם נוסף שהם לוקחים אנחנו מחייבים אותם בעוד 3 עובדים.

דודו וולף: אנחנו מחייבים אותם לקחת עובדים מהדרום.

דודו וולף: לכל תעשיין יש 3 שנים לשנות את הסטאטוס במפעל שלו, מעובדים שהוא התבסס עליהם לעובדים בדרום.

דודו וולף: היעד של הפרויקט הזה הוא לייצר בין 2,500 ל-3,000 מקומות עבודה.

דודו וולף: זה אמור לעשות שינוי מהותי.

דודו וולף: בתמורה למגבלות שהממשלה יצרה, היא החליטה לתת הטבות מאוד ייחודיות, שאין אותן באף פארק תעשייה בארץ.

דודו וולף: עם כל זאת, אנחנו נמצאים היום במצב לא טוב.

דודו וולף: ההטבות הן עד 20 דונם קרקע חינם.

דודו וולף: אנחנו נותנים גם מענק של עד 50% מההוצאות להעתקת המפעל, שלא יעלו על 2.5 מיליון שקלים.

דודו וולף: אנחנו נותנים גם 10 שנים פטור מ-50% פטור מארנונה.

גלעד ארדן: אם 10 מפעלים ירצו עד 20 דונם אז אתה בבעיה.

דודו וולף: לא כולם לוקחים 20 דונם.

דודו וולף: בשבוע הבא יתקיים דיון אצל מנכ"ל התמ"ת עם נשיא התאחדות התעשיינים.

דודו וולף: הוא זה שהוביל את הפרויקט הזה והוא נלחם בכל הבירוקרטיה האפשרית כדי לקדם את זה.

דודו וולף: למרות זאת אנחנו עומדים עם 5 מפעלים, וזאת לאחר כל האישורים הבירוקרטים שעיכבו אותנו בדרך.

דודו וולף: אבל, גם הם מתמהמהים ואולי מסיבה מוצדקת של חוסר ביטחון במערכות.

דודו וולף: בתחילת הפרויקט הבטחנו שתוך 6 עד 8 חודשים אנחנו נותנים להם את החוזים ביד לעליה לקרקע.

דודו וולף: אנחנו עומדים בלוח זמנים של מעל שנה.

דודו וולף: הבטחנו להם הרבה הבטחות.

גלעד ארדן: מה הסיבה לעיכוב?

דודו וולף: בירוקרטיה.

דודו וולף: אני צריך לקיים דיון על מנת לאשר עוד שני מפעלים, בעקבות מפת עדיפות א' שהתעכבה.

דודו וולף: הדיון נקבע ל-21 לחודש.

דודו וולף: למה?

דודו וולף: כי פקידה אחת שצריכה לאשר את הדברים האלה שברה את הרגל ואין לה מחליפה.

דודו וולף: מחכים שהיא תחזור.

דודו וולף: זאת סתם דוגמה קטנה לעיכובים.

דודו וולף: אני יכול לומר שמנכ"ל התמ"ת וצוותו עושים מעל ומעבר בכל הנושא הזה אבל לצערי גם הם לא מצליחים לפעמים להזיז את הפקידות שמתחת.

דודו וולף: אם חמשת המפעלים יקבלו החלטה סופית בשבוע הבא וייקבע תאריך שבו הם עולים לקרקע, כמובן לאחר אישור היתר בניה, הם אמורים לייצר קרוב ל-200 מקומות עבודה חדשים.

דודו וולף: אני יכול להגיד לך שהם חוששים ואני מבין את חששם.

דודו וולף: שמענו את הנתונים שהועלו כאן, גם בנושא ההכשרה וגם בנושא של אי מציאת פיתרונות ועידוד עובדים.

דודו וולף: הם חוששים מהיכולת שלהם למצוא מועסקים.

דודו וולף: אם הוא מתחייב הוא גם שם ביטחונות וערבויות.

דודו וולף: אחר כך המדינה תרצה לחלט לו את הערבויות על זה שהוא לא הצליח למצוא עובדים מהדרום.

דודו וולף: אז התעשיינים האלה שואלים מה יקרה אם למרות כל מאמציהם הם לא יצליחו לקבל עובדים.

דודו וולף: יש לנו בעיה מהותית כי היעד שלנו הוא 2,500 עד 3,000 מקומות עבודה.

דודו וולף: אני כולה תקווה שבאמת הדיונים שהתחילו לפני שנה בראשותו של אבי פלדמן – אתמול התקיים דיון מעמיק נוסף בניסיון לקדם את הנושא הזה.

דודו וולף: אני מקווה שזה יקרום עור וגידים - - -

רוברט אילטוב: מה המקום של מרכז ההשקעות?

דודו וולף: יושב פה נציג מרכז ההשקעות ותוכל לשאול אותו.

דודו וולף: מבחינתנו, יש בעיה עם מרכז ההשקעות מבחינה תקציבית.

דודו וולף: אנחנו תמכנו ותומכים במרכז ההשקעות ורוצים את כל העידוד של מרכז ההשקעות אבל הם במגבלה מול האוצר.

דודו וולף: אולי תשאל אותו, הוא יוכל לספר לך מה רע גורלו.

דודו וולף: עכשיו לבעיות שאנחנו עומדים בפניהן.

דודו וולף: הנושא הראשון הוא ה-30% שלוקחים לאנשים האלה.

דודו וולף: האנשים צריכים דמי קיום להכשרות, צריך לפתוח כיתה אחר הצהריים.

דודו וולף: טוב היה אם רשות המיסים היתה נרתמת לנושא הזה על-ידי הטבות מס, לפחות בתקופת ההכשרה או בשנה הראשונה שבה התעשיין מתמודד עם עובד שלא נמצא בכושר של 100%.

דודו וולף: לו בשנה הזאת, התעשיינים היו מקבלים עידוד מס מסוים, היה לזה משמעות.

דודו וולף: אל תשכח שזה לא כל כך פשוט לקלוט עובד.

דודו וולף: בפרויקט שלנו, למשל, אנחנו מחייבים אותם להיפטר מהעובדים הקיימים שעובדים במפעל ולהתמודד עם עובדים חדשים וכל זה תוך מעבר של 3 שנים, שזה מהיר מאוד.

דודו וולף: אני יכול להגיד לך שבשנה וחצי שאני מתעסק בזה, נשרו לי 7 מפעלים.

דודו וולף: הם עמדו בקריטריונים ולא ניתן היה להיות גמישים בלוח הזמנים הזה.

דודו וולף: הזכרת תנאים טובים.

דודו וולף: אנחנו נותנים את כל התנאים הטובים אבל עדיין זה לא עוזר להביא מפעלים, ובטח לא מהנדסים ומהנדסים.

גלעד ארדן: כל המפעלים הם מפעלים ממרכז הארץ.

דודו וולף: כן.

דודו וולף: ביניהם יש אחד חדש שהוא מפעל לתרופות.

דודו וולף: זאת חברה חדשה עם משקיע חוץ.

דודו וולף: אגב, מה שיש לנו היום בפול העובדים זה תעשייה מסורתית.

דודו וולף: הייתי רוצה לראות את אינטל אצלנו.

קריאה: תעשייה מסורתית זה חשוב.

דודו וולף: זה חשוב אבל צריך עובדים יותר מיומנים.

טל לוטן: גם לתעשייה מסורתית צריך טכנאים והנדסאים.

שוקי קוצ’ינסקי: אני מנכ"ל מגבות ערד.

שוקי קוצ’ינסקי: במפעל מועסקים 700 עובדים.

שוקי קוצ’ינסקי: יש לנו 100 עובדים במגדל העמק.

שוקי קוצ’ינסקי: 120 מיליון דולר מחזור, 96% יצוא.

שוקי קוצ’ינסקי: היום חסרים לנו לפחות 50 איש.

שוקי קוצ’ינסקי: לפני מספר חודשים פנו אלי מחברת סיוון שעושה הכשרות.

שוקי קוצ’ינסקי: מאחר ואין מוסד בארץ שעוסק בהכשרות של טקסטיל, עולם הולך ונעלם, אנחנו צריכים לעשות את הכל במפעל בהכשרה מפעלית.

שוקי קוצ’ינסקי: אמרו לי שיש אנשים ברהט, בוגרי צבא עם 12 שנות לימוד.

שוקי קוצ’ינסקי: הם יקבלו דמי קיום מקרן גרוס, ביטוח לאומי, משרד התמ"ת ואני אתן את ההכשרה, את הכיתה.

שוקי קוצ’ינסקי: זה מצא חן בעיניי מאוד.

שוקי קוצ’ינסקי: התחלנו לעבוד.

שוקי קוצ’ינסקי: אחרי חודשיים דמי הקיום לא הגיעו ואנשים פרשו.

שוקי קוצ’ינסקי: נאלצתי לתת כסף מכספי המפעל כדי שהם "יעשו שבת".

גלעד ארדן: המדינה לא חתמה איתך על חוזה בעניין ההשתתפות בהכשרה?

שוקי קוצ'ינסקי: לא עמדתי על חוזה ולא ראיתי את ההתחייבויות.

שוקי קוצ'ינסקי: ההשקעה שלי היתה בהכשרת כיתה ובאנשים שלי, דברים שיש לי ואני מאוד מעוניין לתת אותם כי אנחנו בנויים להכשרה פנים מפעלית.

שוקי קוצ'ינסקי: לא כל כך התעמקתי.

שוקי קוצ'ינסקי: הכסף לא הגיע והאנשים פשוט פרשו.

שוקי קוצ'ינסקי: זאת צורה של בירוקרטיה.

גלעד ארדן: אני מתנצל, אני צריך לצאת ל-5 דקות.

שוקי קוצ'ינסקי: אני חושב שאנחנו אחד המעסיקים הגדולים ביותר של בדואים בנגב.

שוקי קוצ'ינסקי: יש לנו 120 בדואים.

שוקי קוצ'ינסקי: מתוכם יש אצלנו מנהלי מחלקות.

שוקי קוצ'ינסקי: יש חבר'ה שעברו אצלנו הכשרות.

שוקי קוצ'ינסקי: מנהל אחת המחלקות המסובכות בנושא של אוטומציה ותפירה אוטומטית, בדואי מכסייפה, בחור גאון.

שוקי קוצ'ינסקי: שלחנו אותו לכל העולם והוא עבר הכשרות.

שוקי קוצ'ינסקי: ב-2004 רכשתי מפעל שהתמוטט בארצות הברית.

שוקי קוצ'ינסקי: חלקו הבאתי לערד.

שוקי קוצ'ינסקי: מבנה תעשייה אין לי, כי אין בערד מטר אחד פנוי להשכרה.

שוקי קוצ'ינסקי: הסביבה הכלכלית של ערד אומרת שאין לנו שטחים.

שוקי קוצ'ינסקי: אם אתם רוצים תחכו שנה.

שוקי קוצ'ינסקי: כשיש הזדמנות עסקית שנה זה בכלל לא טווח ריאלי.

שוקי קוצ'ינסקי: אם לא חבר שסגר מפעל לבידים שהיה בערד, לא היה לנו מקום.

שוקי קוצ'ינסקי: הוא סגר ולקחתי את ה- האלה.

שוקי קוצ'ינסקי: זה הספיק בקושי.

שוקי קוצ'ינסקי: ביקשנו לבנות עוד.

שוקי קוצ'ינסקי: היתה לו התחייבות של מרכז ההשקעות לקבל 40% מענק.

שוקי קוצ'ינסקי: עד היום הוא לא קיבל את זה.

שוקי קוצ'ינסקי: אנחנו צריכים עוד שטחים.

שוקי קוצ'ינסקי: החברה הכלכלית אומרת שבתמ"ת אומרים שקודם נביא שוכר ואחרי זה יתנו לנו את הכלים.

שוקי קוצ'ינסקי: זה לא עובד כך.

שוקי קוצ'ינסקי: במקומות האלה צריכים שטחים פנויים להזדמנויות עסקיות, אחרת אף אחד לא יבוא.

שוקי קוצ'ינסקי: אני אזכיר לכם שמוטורולה הגיעה לערד בגלל שהיה מבנה פנוי ובייגה הצליח לשכנע את האנשים של מוטורולה להיכנס לערד.

שוקי קוצ'ינסקי: כרגע אין לי ברירה.

שוקי קוצ'ינסקי: הרכבתי חלק מהציוד בסין.

שוקי קוצ'ינסקי: לא מתתי על זה.

שוקי קוצ'ינסקי: משפחת היימן, שהיא בעלת המפעל, מאוד רוצה את המפעל בארץ מתוך מניעים ציוניים, אבל אין לי ברירה.

שוקי קוצ'ינסקי: יש לנו שוק, יש לנו ציוד שרכשנו ואין לי מקום להרכיב אותו.

שוקי קוצ'ינסקי: כל ההכשרות הפנים מפעליות האלה נתקלות בבירוקרטיה.

שוקי קוצ'ינסקי: אין לי ברירה, אני עושה את זה בעצמי.

טלב אלסאנע: למה אתה מתכוון כשאתה אומר בירוקרטיה?

שוקי קוצ'ינסקי: אני אתן לך דוגמה של החבר'ה מרהט.

טלב אלסאנע: מה אתה מציע כדי לייעל?

רוברט אילטוב: שאלה נוספת.

רוברט אילטוב: איך הסבירו לך משרדי הממשלה את הכשל הזה?

שוקי קוצ'ינסקי: קרן גרוס, ביטוח לאומי, משרד התמ"ת.

שוקי קוצ'ינסקי: הם היו צריכים לשלם לחברת סיוון כדי שתארגן את הקורס.

שוקי קוצ'ינסקי: עד היום אני לא יודע אם חברת סיוון קיבלה.

שוקי קוצ'ינסקי: אני, ששילמתי עבור הקורס, אנחנו הובלנו את הקורס, לא קיבלנו אגורה.

לאה ורון: חברת סיוון היא חברה פרטית?

שוקי קוצ'ינסקי: סליחה, אני מתכוון לחברת אתגר ולא לסיוון.

רוברט אילטוב: הם הסבירו לך למה הם לא קיימו את ההתחייבות שלהם?

שוקי קוצ'ינסקי: בגלל שהם לא קיבלו כסף.

רוברט אילטוב: אני מתכוון לקרן גרוס ולמשרד התמ"ת.

שוקי קוצ'ינסקי: לא נכנסתי לזה.

שוקי קוצ'ינסקי: אוכל להביא לכם יותר פרטים.

שוקי קוצ'ינסקי: מנהלת משאבי אנוש שלנו מצויה בפרטים.

טל לוטן: קרן גרוס מופעלת על-ידי היחידה להכוונת חיילים משוחררים.

טל לוטן: היו לא מעט בירוקרטיות, בלשון המעטה, להפעיל את הקרן ולתת 2,000 שקל לחיילים משוחררים עבור ההכשרה.

רוברט אילטוב: ומה עם משרד התמ"ת?

טל לוטן: משרד התמ"ת מימן את ההכשרה.

שמעון שבת: אנחנו ביצענו את חלקנו.

זכריה אביגל: דמי קיום זה לא שלנו.

רוברט אילטוב: נעבור למרכז ההשקעות.

איתי יחזקאלי: רציתי להעלות שתי נקודות.

איתי יחזקאלי: לא חשבתי שזה הפורום לדון במצוקות התקציביות של מרכז ההשקעות אבל נקודה אחת.

איתי יחזקאלי: אנחנו הפעלנו מסלול תעסוקה.

איתי יחזקאלי: מסלול תעסוקה היה מסלול שהיו בו מסלולים מיוחדים לאוכלוסיית הבדואים בנגב ולאוכלוסיות מיוחדות אחרות.

איתי יחזקאלי: זה פעל במשך 3 שנים.

איתי יחזקאלי: היו עשרות מפעלים שקיבלו מאיתנו תמיכה.

איתי יחזקאלי: מאזור הדרום הוצאנו למעלה מ-2,500 משרות חדשות.

איתי יחזקאלי: המסלול הזה לא חודש בשל כך שמשרד האוצר, למרות שהוא מכיר בחשיבות ובתשומות של המסלול הזה, הוא לא מצא מקורות תקציביים כדי לחדש אותו גם ב-2008.

איתי יחזקאלי: הנקודה השניה.

איתי יחזקאלי: אותם מפעלים שקיבלו מאיתנו את התמיכה והאישור, נתקלו בקשיים בגיוס עובדים בעיקר במקצועות המתכת.

איתי יחזקאלי: אין בעיה בנושא ההכשרה.

איתי יחזקאלי: גם בעלי המפעלים עצמם, כמו המפעל בערד ומקומות אחרים, היו מוכנים לבצע את ההכשרה בתוך המפעל.

איתי יחזקאלי: הבעיה העיקרית היתה דמי הקיום של האנשים שהיו אמורים לבוא.

איתי יחזקאלי: היה שינוי בהוראות הביטוח הלאומי שהמובטלים לא יכולים לקבל דמי אבטלה וגם אלו שזכאים לדמי אבטלה, האבטלה שלהם מקוצצת ב-30% בזמן תקופת הזכאות שלהם.

איתי יחזקאלי: אנשים פשוט לא באו.

איתי יחזקאלי: כל הניסיונות לעשות וריאציות כאלה ואחרות, אלה דברים שלא יכולים לעזור.

איתי יחזקאלי: זה מן טלאי שלא משפיע על התמונה הכוללת.

איתי יחזקאלי: בתמונה הכוללת יש מפעלים שלא יכולים לאייש מאות משרות.

איתי יחזקאלי: הם מוכנים לפתוח קורסים ולממן את הקורסים רק שהאנשים לא באים.

איתי יחזקאלי: האנשים לא באים כי הם לא יכולים מפני שאין להם דמי קיום ואין מי שישלם להם משכורת בתקופת הקורס.

רוברט אילטוב: מה עם אלה, כמו המפעל בערד, שיש להם יכולת לגייס עובדים וגם להגדיל את נפח הייצור שלהם אבל אין להם מבנה במקום.

רוברט אילטוב: האם אתם לא מעורבים בדברים האלה?

איתי יחזקאלי: התקציב של מרכז ההשקעות קוצץ באופן דרסטי כך שגם למפעלים, לא רק למבנים, אין תקציב לבצע.

איתי יחזקאלי: לעניין המבנים, מגבות ערד יכולה להקים את המבנה בעצמה אם היא צריכה את המבנה.

איתי יחזקאלי: אם בא גוף אחר ורוצה להקים מבנים, אין ספק שהוא צריך להראות שיש לו שוכרים.

רוברט אילטוב: אתה רוצה להגיד לי שמפעלים קיימים לא זכאים לתמיכה שלכם?

איתי יחזקאלי: הם זכאים.

איתי יחזקאלי: אני מדבר על זה שיבואו גורמים ויקימו מבנים ללא צפי של מי שישכור מהם את המבנים.

איתי יחזקאלי: יש הרבה מאוד מבנים ריקים.

איתי יחזקאלי: אתה יכול לראות בכל רחבי הארץ ובעיקר באזורי הפריפריה עומדים מבנים ריקים שהיו בהם שוכרים ועזבו מסיבות כאלה או אחרות.

אריה דהן: זה לא מדויק.

אריה דהן: אנחנו תמיד מוכיחים רשימה של שוכרים.

אריה דהן: במשך 5 שנים לא קיבלנו את המענקים שמגיעים לנו.

איתי יחזקאלי: לעניין המבנים.

איתי יחזקאלי: התקציב של מרכז ההשקעות, שהיה מיועד גם למבנים קוצץ ב-90%.

רוברט אילטוב: מה התקציב שלכם היום?

איתי יחזקאלי: התקציב שאושר ל-2008, שעדיין לא בוצע, אמור לעמוד על 260 מיליון שקל.

רוברט אילטוב: כמה בוצע עד היום?

איתי יחזקאלי: לא בוצע כי התקציב לא עבר.

איתי יחזקאלי: למרות שזה אושר בחוק ההסדרים ובתקציב המדינה - - -

רוברט אילטוב: מתי האוצר מתכוון לשחרר להם את הכסף?

רוברט אילטוב: עוד מעט השנה מסתיימת.

חגי עידו: אולי תגיד מה קרה עם צו עידוד השקעות הון?

חגי עידו: התקציב קיים והוא מותנה בצו עידוד השקעות הון, שרק בשבוע שעבר עבר בוועדת כספים.

חגי עידו: בשבוע הבא מתוכננת ישיבה של מרכז ההשקעות שבה ייקבעו כללים על פיהם יחולק התקציב.

חגי עידו: מרכז ההשקעות יוכל להתחיל לעבוד.

איתי יחזקאלי: גם על הכללים יש לנו מה להגיד.

חגי עידו: אני חושב שאת השאלה הזאת אתה צריך להפנות לכנסת.

רוברט אילטוב: אני בטוח שבכנסת הדבר הזה לא נתקע.

לאה ורון: מתי העברתם את הצו לוועדת הכספים?

חגי עידו: הצו נמצא שם שנה.

איתי יחזקאלי: הצו עוכב בגלל פניה לבג"צ של עירית חיפה והקריות.

איתי יחזקאלי: זה עוכב במשך 4-5 חודשים.

איתי יחזקאלי: הצו הפריע לצורך אישור בקשות חדשות וגם הדיונים הנוספים שהיו במשרד האוצר על עצם המימוש של התקציב הזה.

איתי יחזקאלי: רק עכשיו הם הגיעו לסיכום הדיונים.

איתי יחזקאלי: אני מדבר על הקריטריונים.

איתי יחזקאלי: למרות שהכנסת אישרה קריטריון אחד בלבד שעליו לא היתה מחלוקת, שמדובר בהשקעות עד 20 מיליון שקל.

איתי יחזקאלי: על זה לא היתה מחלוקת ולא היתה שום בעיה.

איתי יחזקאלי: הבעיה נוצרה כאשר רצו להוסיף דברים נוספים מעבר לקריטריונים.

רוברט אילטוב: בכמה קיצצו לך את התקציב מ-2007 ל-2008?

איתי יחזקאלי: זה לא מ-2007 ל-2008.

איתי יחזקאלי: אם אני לוקח את השנים 2002 ו-2003, מדובר בקיצוץ של 90% ויותר.

איתי יחזקאלי: השנה היתה תוספת קטנה אבל זה אחרי קיצוץ שכמעט השאיר את מרכז ההשקעות ללא תקציב.

אריה כהן: לגבי ההתייחסות לנושא הגישה של מפעלים פוטנציאליים, אנחנו בהחלט עושים את זה כל פעם מחדש וגם עושים את זה בפועל.

אריה כהן: בכל הגנים שהקמנו לא קיבלנו אגורה החזר ממרכז ההשקעות.

רוברט אילטוב: כמה השקעתם?

אריה כהן: עשרות מיליוני שקלים.

רוברט אילטוב: אני מבקש מנציג האוצר להתייחס.

חגי עידו: משרד האוצר מכיר בחשיבות הדברים והוא עובד יד ביד עם משרד התמ"ת.

חגי עידו: כל הכלים שניתנים על-ידי משרד התמ"ת הם בתאום עם משרד האוצר.

חגי עידו: אנחנו רואים בחומרה את כל הכשלים הבירוקרטים שאותם צריך לפתור.

חגי עידו: אוצר לא מהווה חסם ברוב הנושאים שעלו.

חגי עידו: אנחנו גם בוחנים את כל הנושא של אזורי תעשייה בדרום, גם בנושא של הכשרות, גם בנושא תעסוקה וגם בנושא תעשייה.

חגי עידו: אנחנו מקווים שזה יקבל ביטוי והתייחסות משמעותית בתכנית הכלכלית ל-2009.

חגי עידו: זה בנוסף לכל הפעילויות שעובדים עליהן היום.

חגי עידו: אין מחלוקת בין האוצר למשרד התמ"ת.

טלב אלסאנע: יש הטבות מיוחדות למפעל שרוצה לעבור לדרום או לצפון באופן מיידי?

חגי עידו: משרד האוצר הוא לא המשרד שמטפל בזה.

חגי עידו: משרד התמ"ת הוא הכתובת לנושאים האלה.

חגי עידו: משרד האוצר נמצא מאחורי הקלעים.

טלב אלסאנע: למי שיש כסף, הוא זה שקובע מדיניות.

חגי עידו: המדיניות היום בהחלט מעודדת מעבר של עסקים.

חגי עידו: יש לזה ביטוי בכל פעילויות משרד התמ"ת.

חגי עידו: תהיה לזה הגברה בתכנית הכלכלית של 2009.

חגי עידו: בנושא הזה הכתובת הוא משרד התמ"ת ואנחנו עומדים מאחוריהם לחלוטין.

גלעד ארדן: רציתי לשאול אותך שתי שאלות נקודתיות.

גלעד ארדן: האם אתם עומדים מאחוריהם בשאיפה שלהם לא להוריד 30% מדמי האבטלה של מי שהולך להכשרה מקצועית?

חגי עידו: כמו שאתם יודעים, צוות תעסוקה שלנו עובד בשיתוף עם אמנון כהן וועדת העבודה והרווחה.

עמי צדיק: יש הצעת חוק כזאת.

עמי צדיק: יש הצעת חוק של אמנון כהן לבטל את ה-30% וגם שאנשים שעוברים הכשרה ימשיכו לקבל דמי אבטלה.

עמי צדיק: אנחנו עושים לזה עכשיו אמדן עלות.

עמי צדיק: הממשלה מתנגדת לזה.

עמי צדיק: היא עברה בקריאה טרומית ועכשיו היא נדונה בוועדת העבודה והרווחה.

עמי צדיק: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

חגי עידו: כרגע מדברים על כך שלא יבטלו את ה-30% האלה במקצועות מסוימים כמו מקצועות עתירי עובדים זרים ועתירי תשתיות וכל מיני מקצועות שאין להם הכשרות במגזר הפרטי.

חגי עידו: בנוסף לזה תהיה עסקת חבילה.

חגי עידו: יינתנו מלגות לימוד לכל התחומים האלה והם יכללו גם מענקי השמה וגם מענקי הצמדה לאחר מכן.

חגי עידו: זה נמצא עכשיו בדיונים מול ועדת העבודה ורווחה.

גלעד ארדן: אז אתם כן תתמכו ביוזמת החקיקה הזאת, בגלל שהיא לא תקיף באופן גורף את כל המקצועות במשק אלא אותם מקצועות שאתם חושבים שיש להם ביקוש.

חגי עידו: העמדה הזאת הובעה גם כלפיכם וגם בוועדת העבודה והרווחה.

גלעד ארדן: וחבר הכנסת כהן לא מוכן?

חגי עידו: לא, זה בשיתוף איתו.

עמי צדיק: הוא לא מוכן, הוא דורש שזה יהיה באופן גורף.

גלעד ארדן: נאמר כאן שאחד החסמים בפני אנשים שהיו יכולים להיות פוטנציאל להכשרה מקצועית זה עניין דמי הקיום שה-30% הם חלק מהם.

גלעד ארדן: אנשים כאלה, שבבוקר עובדים ב"שחור" כי רוב העבודות הן בשעות היום, היו פוטנציאל גדול יותר להכשרה מקצועית אילו מרכזי הכשרה היו פועלים בשעות אחר הצהריים.

גלעד ארדן: מה העמדה שלכם לגבי פתיחת מרכזי הכשרה בשעות אחר הצהריים?

חגי עידו: צוות תעסוקה הוא זה שמטפל בנושאים האלה נמצא בדיונים עם אמנון כהן.

חגי עידו: אני מאמין שהנושא הזה עולה בדיונים איתם.

חגי עידו: אני מציע לאנשי משרד התמ"ת שיעלו את זה מולם.

חגי עידו: ההחלטה תתקבל במסגרת הדיונים.

גלעד ארדן: ביקשתי את עמדת האוצר לא את עמדת הצוות.

חגי עידו: אני לא יכול לתת לך עמדה מכיוון שזה לא בתחום אחריותי.

גלעד ארדן: מה אומרים לכם?

שמעון שבת: שזה יותר עניין של ביטוח לאומי.

שמעון שבת: בנושא הזה לא שמענו את עמדת האוצר.

גלעד ארדן: מי מעכב?

גלעד ארדן: אתם חושבים שצריך יותר הכשרות אחר הצהריים.

גלעד ארדן: למה זה לא קורה?

שמעון שבת: ביטוח לאומי לא מאשר מתן הבטחת הכנסה או דמי אבטלה לאנשים שילמדו אחר הצהריים.

שמעון שבת: זה על פי חוק.

גלעד ארדן: למה לא להגיש תיקון חקיקה?

שמעון שבת: אם נקבל אישור, בשמחה רבה נפתח.

דודי וולף: אדוני היושב ראש.

דודי וולף: יש בידי פרוטוקול של ועדת העבודה והרווחה מה-18.6.2008 ואני מצטט את דבריו של חבר הכנסת אמנון כהן: "את הקנס צריך לבטל, לא משנה איזה קורס הוא לוקח".

דודי וולף: זה חד משמעי.

עמי צדיק: אין פשרה.

עמי צדיק: זה הגיע אלינו לעשות אמדן עלות כי הממשלה מתנגדת.

גלעד ארדן: מר פלמר, מנכ"ל תנועת אור, בבקשה.

רוני פלמר: תנועת אור עוסקת בהבאת מתיישבים לנגב והגליל.

רוני פלמר: הקמנו ישובים ואנחנו מרחיבים ישובים ועוסקים בכל הנושאים הקשורים למשולש הזהב שהזכרת, תעסוקה, דיור וחינוך.

רוני פלמר: בקטע הזה הייתי רוצה להשלים מהדברים שאנחנו יודעים.

רוני פלמר: יש לנו מרכז מידע.

רוני פלמר: עד היום זכינו להעביר כ-2,000 משפחות לנגב ולגליל.

רוני פלמר: אני רוצה להשלים כמה נקודות מהזווית של ההון האנושי.

רוני פלמר: אני חושב שמה שאריה אמר בנושא גני התעשייה הוא נכון והמודל עובד.

רוני פלמר: אני חייב להגיד שעדיין חסרים מהנדסים ומשרות איכות.

רוני פלמר: זה דבר מדהים.

רוני פלמר: אנחנו מכירים 350-400 משרות איכות של ניהול והנדסה שחסרים בנגב ובגליל.

רוני פלמר: יש את המשרות וצריך להביא את האנשים.

רוני פלמר: אני מדבר על משרות איכות של מנהלים, מהנדסים.

רוני פלמר: זאת תופעה שרק הולכת וגדלה בשנים שאנחנו מתעסקים בנושא הזה.

רוני פלמר: בהקשר של גני התעשייה.

רוני פלמר: יש 127 אזורי תעשייה בארץ ו-30 מהם בנגב.

רוני פלמר: אצל סטף נותנים פיתרון הוליסטי.

רוני פלמר: זה לא יכול לעבוד לבד.

רוני פלמר: לא מקימים פארק תעשייה ושוכחים מהנושא של הדיור, קהילה וחינוך.

רוני פלמר: צריך להתמקד ב-4-5 פארקים בנגב אבל לקחת אותם מהתחלה ועד הסוף.

רוני פלמר: לראות איפה גרים מסביב.

רוני פלמר: לראות איך מביאים אותם לתעשייה, ולא להתפרס על 30 פארקים כשלא יודעים איפה זה מתחיל ואיפה זה נגמר.

רוני פלמר: נקודה שניה זה בדיקת הכלים שעבדו בהם בתמ"ת בשנים האחרונות, מה היה אפקטיבי ומה לא היה אפקטיבי.

רוני פלמר: להחליט עם מה ממשיכים ואת מה מחסלים.

רוני פלמר: מדובר במיליארדים.

רוני פלמר: הייתי בדיון שבו המדען הראשי אמר שיש לו מיליארד שקל בשנה אבל אין ביקושים מהפריפריה.

רוני פלמר: 80% מהבקשות מגיעות מגוש דן.

רוני פלמר: בנושא הזה יש שתי נקודות לביצוע: אחד, בחינה של הכלים ולהחליט מה יעיל ומה לא.

רוני פלמר: שניים, כל הנושא של השיווק.

רוני פלמר: יכול להיות בעל מפעל או יזם שיושב בגוש דן שגם ממניעים ציוניים וגם ממניעים עסקיים רוצה לעבור לפריפריה.

רוני פלמר: הוא אפילו לא יודע עם מי לדבר, על מה צריך לדבר.

רוני פלמר: גם אם הוא יתחיל בתהליך, בגלל סבך הבירוקרטיה, הסיכוי שהוא יגיע לקצה הוא פרומיל.

רוני פלמר: כמרכז מידע אנחנו נתקלים בעשרות כאלה בשנה ואני בטוח שיש מאות כאלה, גם מהארץ וגם מחו"ל, שהיו מוכנים להעביר מפעל לנגב ולגליל, אם היה ברור להם מי הכתובת, מה התהליך ושמישהו היה מלווה איתם.

רוני פלמר: לבעל מפעל אין זמן להתעסק עם הדברים האלה.

רוני פלמר: הוא צריך לדעת שיש לו כתובת.

רוני פלמר: אז זה שיווק וכתובת.

רוני פלמר: תראה כמה דברים עלו כאן בדיון.

רוני פלמר: יש כבר כלים אבל מי מכיר, מי יודע ומי מתעסק בנושא הזה?

רוני פלמר: לדוגמה אני יכול לתת את חברת אי.

רוני פלמר: די.

רוני פלמר: טי שבסופו של יום הגיעה לבאר-שבע.

רוני פלמר: התהליך הזה נמשך הרבה זמן.

רוני פלמר: אני מעורב בתהליך קרוב לשנה וחצי.

רוני פלמר: אתה צריך לשכנע את המנכ"ל להישאר בכלל בתהליך הזה.

רוני פלמר: נקודה נוספת זה הנושא של מנהל מקרקעי ישראל.

רוני פלמר: מנהל מקרקעי ישראל באמת מקרקע את כל היוזמות האלה וצריך לראות איך פותחים מסלולים.

רוני פלמר: אנחנו הבאנו ללהבים 4-5 חברות ומפעלים.

רוני פלמר: מנהל מקרקעי ישראל מושך את זה כמה חודשים.

רוני פלמר: אם הוא לא יחליט שלעשרה הראשונים הוא ייתן פטור ממכרז או בקריטריונים מאוד מסוימים – אין ספק שמנהל מקרקעי ישראל מהווה באג בכל התהליך הזה.

רוני פלמר: דבר נוסף זאת הדיפרנציאציה.

רוני פלמר: לא יכול להיות שלמפעלים תהיה אותה הטבה בצומת קסטינה, בערד ובצומת להבים.

רוני פלמר: חייבת להיות דיפרנציאציה מובהקת ואי אפשר לקרוא בשם נגב או גליל לנקודות שיש ביניהן 30-40 קילומטר והרבה יותר פערים חברתיים וכלכליים.

רוני פלמר: זאת נקודה שצריך לטפל בה.

רוני פלמר: בנושא הסטודנטים.

רוני פלמר: 6,000 סטודנטים בשנה הם בוגרים של אוניברסיטאות בנגב ובגליל.

רוני פלמר: 86% מהם עוזבים את הפריפריה.

משה כחלון: 70% עוזבים את חיפה.

רוני פלמר: באמת בחיפה יש בעיה גדולה.

רוני פלמר: בנושא הסטודנטים יש פער לא הגיוני בין מה שהחברה צריכה ובין כוח האדם שנמצא.

רוני פלמר: מדובר בסדר גודל של 160,000 סטודנטים בפריפריה.

רוני פלמר: בקטע הזה אנחנו מפספסים.

רוני פלמר: אנחנו, כארגון, נוקטים יוזמה.

רוני פלמר: אני חושב שאפשר לגרום ל-1,000-2,000 סטודנטים להישאר כל שנה.

רוני פלמר: צריך לגעת בנקודה הזאת.

גלעד ארדן: אם אתה תופס את הסטודנט בסוף לימודיו ומצליח למצוא לו עבודה באזור, אז יש סיכויים גדולים יותר שהוא יפתח קריירה.

גלעד ארדן: כאן אתה מאבד אותו בתקופת סוף הלימודים.

גלעד ארדן: בארצות הברית, מקומות העבודה פונים לסטודנטים שנה לפני סוף הלימודים.

גלעד ארדן: בישראל זה לא כל כך קיים.

רוני פלמר: עושים את זה באינטל ואולי בעוד כמה מקומות.

רוני פלמר: אני חייב להגיד שחייבים את הגשר הזה.

רוני פלמר: הסטודנטים עושים פרויקט גמר אז השנה האחרונה יכולה להיות רלוונטית.

רוני פלמר: הגשר הזה חייב להיבנות.

רוני פלמר: שתי נקודות אחרונות.

רוני פלמר: הנושא של עידוד השכר.

רוני פלמר: חברת אמדוקס משלמת את אותו שכר כמו שמשלמים בצומת רעננה אבל זה לא נכון לגבי שאר המקומות.

רוני פלמר: אפשר להבין למה.

משה כחלון: למה עובד יצור בצפון מקבל פחות מעובד יצור במרכז?

רוני פלמר: לא הצדקתי את זה.

רוני פלמר: אמרתי שאני יכול להבין.

גלעד ארדן: למה זה קורה?

רוני פלמר: זה בלית ברירה.

רוני פלמר: אתה מוצא הזדמנות עסקית.

רוני פלמר: מצאת אדם שהאופציה שלו זה להיות מובטל.

רוני פלמר: אתה נותן לו כמה שקלים יותר.

רוני פלמר: אתה עושה את השיקול העסקי שלך וזה מה שאתה מחליט.

רוני פלמר: אז עובד איכותי לא יישאר אצלך.

רוני פלמר: צריך לקחת חיילים משוחררים, לתת להם מענקים מוגדלים, להוסיף עוד 2,000 שקל למעסיק כדי שיוכל לתת להם יותר בברוטו.

רוני פלמר: זה ייצור את השינוי כי היום, אני יכול להגיד לך שאצל חברת פריסקל שיושבת אצלנו, יש הבדל בין מחלף הסירה לבין עומר.

גלעד ארדן: תוסיף למעסיק 2,000 שקל אז הוא ייקח את זה לעצמו והוא יוריד את זה לעובד.

רוני פלמר: התמ"ת ידע לפתור את זה ולראות שזה יגיע לעובד.

רוני פלמר: זה יכול להיות ישירות לעובד.

רוני פלמר: דבר אחרון קשור בקהלי היעד.

רוני פלמר: יש היום חוסר ברופאים.

רוני פלמר: אני יכול להגיד לכם שכל בוקר יורדים ברכבת בבאר שבע מרצים באוניברסיטה, שופטים, רופאים.

רוני פלמר: מי לא יורד שם?

רוני פלמר: הרבה מאוד מהמשרות האיכותיות בנגב יורדות ברכבת.

רוני פלמר: יש גם את כביש 6 שמקצר את המרחק אז אפשר לגור בתל-אביב ולעבוד בפריפריה.

רוני פלמר: צריך לטפל באוכלוסיית היעד כי בסופו של יום, אם כולם רצים לאיכילוב או לאירופה אחרי שמסיימים את הפקולטה לרפואה בבאר שבע אז יצא שכרנו בהפסדנו.

רוני פלמר: גם בנושא הזה אני חושב שבסוף צריך לעבוד מול הלקוחות ולא רק לייצר תכניות.

רוני פלמר: שווה גם ללמוד את הנושא הזה.

רוני פלמר: תודה.

משה כחלון: אני מתנצל שהגעתי באיחור.

משה כחלון: זה דיון מאוד חשוב.

משה כחלון: ראשית אני רוצה לברך אותך ואת העמותה שלך ואת כל מי שעוסק במלאכת הקודש הזאת של ישוב הגליל והנגב.

משה כחלון: בימים האלה אני מקים שדולה שתעסוק בייהוד הגליל והנגב.

משה כחלון: לא רק שלא מגיעים אנשים לנגב ולגליל אלא שמרוקנים את הנגב והגליל.

משה כחלון: נוצר מצב במדינה שהכל מתרכז בתל-אביב וזה מכוון.

משה כחלון: אני לא מבין למה זה.

משה כחלון: כולם יודעים שזאת סכנה מכל בחינה.

משה כחלון: בגלל הריקון של השטחים בנגב אנחנו יודעים איזה ידיים תופסות אותן, ידיים עויינות לחלוטין.

משה כחלון: המדינה פשוט מזניחה את זה.

משה כחלון: לצערי, אני אומר את זה כאן בוועדה, מדינת ישראל תשלם על זה ביוקר רב.

משה כחלון: כל מדינת ישראל מרוכזת בגוש דן.

משה כחלון: זה לא מחמם לי את הלב שהשופטים מגיעים עם הרכבת מתל-אביב.

משה כחלון: זה לא מחמם לי את הלב שהם נוסעים לצפון וחוזרים בערב.

משה כחלון: חוסר הפיזור זאת סכנה אסטרטגית למדינת ישראל.

משה כחלון: אני לא רוצה להיכנס לפרטים אבל דמיינו לכם אסון כלשהו, רעידת אדמה או אירוע פחע"י.

משה כחלון: מה יקרה?

משה כחלון: תל השומר, הקריה, מודיעין, צריפין, בתי חולים במרכזים, לא יהיה כלום.

משה כחלון: נגמרה המדינה, אין מי שייתן שירות החוצה.

משה כחלון: נגמרה מדינת ישראל באזור הזה.

משה כחלון: המדינה צריכה לקחת את הבסיסים האלה, את המוקדים האלה ולהוציא אותם החוצה, כמו עיר הבה"דים.

משה כחלון: יותר מזה, גם את מה שמתפנה לא לאכלס.

משה כחלון: מפנים משהו מתל-אביב, בונים מגדלים ועוד פעם מרוקנים את הצפון.

משה כחלון: אתה מרים מגדלים ומישהו צריך לגור שם.

משה כחלון: אנשים באים כי זה טוב להם.

משה כחלון: שמענו פה שרמת השכר טובה יותר, איכות החיים טובה יותר, רמת החיים טובה יותר, ואז עוד פעם זה מתרוקן.

משה כחלון: יפנו עכשיו את הקריה, יהיו עוד 20,000 איש בתל-אביב.

משה כחלון: 20,000 איש לא ישפיעו על תל-אביב אבל את הפריפריה הם יכולים לגמור.

משה כחלון: לכן, כל המדיניות הזאת היא מדיניות עקומה ומסוכנת ואני לא בא להאשים את הממשלה הזאת אלא את ממשלות ישראל לדורותיהן.

משה כחלון: לדעתי הפיתרון צריך להיות הרבה יותר חזק, הרבה יותר מערכתי.

משה כחלון: לא בתמריץ כזה או אחר.

משה כחלון: צריכה להיות מדיניות ברורה לא רק לחזק את הפריפריה אלא גם להחליש את תל-אביב.

משה כחלון: חד משמעית, להחליש את תל-אביב.

משה כחלון: להעביר מתל-אביב לפריפריה וליצור מצב שיהיה כדאי להיות שם וחשוב להיות שם.

משה כחלון: אדוני היושב ראש, אני בעל ברית לכל יוזמה ולכל חקיקה.

משה כחלון: לכם, הגופים האזרחיים, מי מכם שצריך עזרה יקבל ממש מכל הלב.

משה כחלון: אני מקווה שהצלחתי להבהיר את החשיבות של העניין.

גלעד ארדן: תודה חבר הכנסת כחלון.

גלעד ארדן: בפתח הישיבה אמרתי דברים דומים למה שאתה אמרת.

גלעד ארדן: באמת לא ברור לי למה זה מצב הדברים כאשר כל מי שיושב בבית הזה תמים דעים שצריכה להיות מהפכה מוחלטת בגישה הממשלתית, כולל אפילו פיתרונות יותר קיצוניים.

גלעד ארדן: אני מסכים איתך שבסיסי צה"ל לא צריכים לשבת באזורים עתירי אוכלוסיה.

גלעד ארדן: הצעדים צריכים להיות הרבה יותר קיצוניים.

גלעד ארדן: לא נעים לומר, אני אפילו מדבר על כך שאוניברסיטאות במרכז הארץ לא צריכות לקבל סיוע לעומת אוניברסיטאות שיושבות בפריפריה.

גלעד ארדן: גופים ממשלתיים וחברות ממשלתיות, כמו, למשל, עמידר, שיושבת היא וכל עובדיה על הקרקע הכי יקרה במדינת ישראל ליד בית המשפט בתל-אביב במקום שיעבירו אותה ואת כל עובדיה.

גלעד ארדן: הממשלה מדברת בשפה אחת ומאפשרת לגופים שלה להמשיך לשבת במקומות המרכזיים ביותר במדינה.

גלעד ארדן: זה אולי נוח למנהלים וליושבי הראש אבל אין שום אמירה ברורה של הממשלה בעניין הזה, כדי לחזק את האמון של המשקיעים במגמה הזאת של הפניה לפריפריה.

גלעד ארדן: הדיון הזה היה רק בנושא הבעיות הקונקרטיות של עידוד ההכשרה והתעסוקה בדרום ובנגב.

גלעד ארדן: אנחנו נקיים דיון מעקב בוועדת הכלכלה בעוד כ-60 יום כדי לראות מה התקדם מאז.

גלעד ארדן: אני מבין שיש היום צוות פריפריה באוצר.

גלעד ארדן: אני אבקש התייחסות כתובה גם מצוות הפריפריה וגם ממשרד התמ"ת לשאלות הנקודתיות שעלו.

משה כחלון: אולי כדאי שראש צוות פריפריה יגור בפריפריה.

גלעד ארדן: יש פה ושם באגף תקציבים חבר'ה שגדלו בפריפריה אבל הם לא גרים בה שנים רבות.

גלעד ארדן: אני לא חושב שיש היום מישהו באוצר באגף התקציבים שעדיין גר בפריפריה.

גלעד ארדן: יכול להיות שהיה מועיל אם נעשה הצעת חוק שחצי מהרפרנטים באגף התקציבים צריכים לגור בפריפריה.

גלעד ארדן: זאת יכולה להיות הצעת חוק מעניינת.

גלעד ארדן: יכול להיות שכל הראייה שלהם תשתנה.

קריאה: אז הם יעשו הטבת מס לכל אלה שגרים בפריפריה.

גלעד ארדן: אני רוצה לבקש התייחסות כתובה ממשרד התמ"ת, תוך חודש וחצי, על מנת שנבין איפה אנחנו עומדים.

גלעד ארדן: אנחנו מבקשים את עמדתכם לגבי השאלה האם צריך לאפשר קבלת דמי אבטלה גם למי שמשתתפים בהכשרות בשעות אחר הצהריים.

גלעד ארדן: אתם אומרים שלשם כך צריך לשנות את חוק הביטוח הלאומי.

שמעון שבת: נבדוק את זה.

גלעד ארדן: הנקודה השניה.

גלעד ארדן: יש את הצעת החוק של אמנון כהן.

גלעד ארדן: מי שיוצא היום להכשרה מקצועית מאבד 30% מדמי האבטלה.

גלעד ארדן: אם הוא כבר סיים את הזכאות לדמי האבטלה, וההכשרות הן בין 4 חודשים ל-10, אז הוא לא מקבל כלום ולא יכול לחיות.

גלעד ארדן: אמנם לא נעים לומר, אבל האנשים האלה מעדיפים לעבוד ב"שחור" ועוד שנה לחזור ולקבל דמי אבטלה ולא לצאת להכשרה מקצועית שלא מאפשרת להם אפשרות קיום.

גלעד ארדן: אני מבקש את ההתייחסות שלכם.

גלעד ארדן: האם צריך להמשיך את המצב הקיים?

גלעד ארדן: אם משרד התמ"ת יגיד אמירה ברורה שצריך לשנות את המצב – תתעלמו כרגע מהעלויות התקציביות.

גלעד ארדן: אנחנו מבינים שאם תגידו שצריך לאפשר תשלום דמי קיום לאדם שעובר הכשרה ומתמיד בה, אני מבין שיש לזה עלויות.

גלעד ארדן: תשאירו לחברי הכנסת לחשוב האם צריך לקדם חקיקה כזאת על אף מה שיסבירו לנו על העלות התקציבית.

גלעד ארדן: לא יכולה להיות סיטואציה, כמו שאומרים כאן, שיש ביקוש ל-450 עובדים בתחום המתכת בדרום ואין עובדים בעלי הכשרה מקצועית.

גלעד ארדן: זה מצב שהדעת לא סובלת.

משה כחלון: מדינת תל-אביב ומדינת הייטק.

גלעד ארדן: אני מבקש את התייחסות

גלעד ארדן: כם לנושא הכשרות בשעות אחר הצהרים ולנושא דמי קיום בהכשרה לאחר סיום האבטלה וגם לגבי הקנס של 30% הפחתה בדמי אבטלה.

גלעד ארדן: לאור מה ששמענו כאן, הוועדה תפנה לשרת החינוך וננסה, אולי, לשמוע את עמדתה ולקיים דיון בנוגע לפתיחה מחדש של מגמות טכנולוגיות בבתי ספר טכנולוגיים.

גלעד ארדן: הופתעתי לשמוע, שלאור עמדת השר שריד, בזמנו, שהחליט שכבר לא צריך מגמות טכנולוגיות, לא מכשירים יותר תלמידים ולתעשייה המסורתית אין עובדים.

משה כחלון: רצה כרגע הצעת החוק להחזיר חזרה את המקצועות הטכנולוגים לבתי הספר.

משה כחלון: יש הצעת חוק כזאת, אני הצטרפתי אליה.

גלעד ארדן: אודה לכם אם תוכלו להתייחס גם לנקודה זאת מההיבט המקצועי שלכם.

גלעד ארדן: דבר נוסף.

גלעד ארדן: אנחנו רוצים לשמוע האם יש בכוונת משרד התמ"ת להקצות תקציב או לצאת בקמפיין של עידוד המעבר של מפעלים לנגב.

גלעד ארדן: זה שעמותת אור עושה מרכז מידע ויש יוזמות כאלה זה טוב, אבל אני לא זוכר שראיתי יוזמה ממשלתית כזאת.

גלעד ארדן: אפילו אין מרכז מידע ואינפורמציה וליווי של יזם, בין אם הוא קטן ובין אם הוא גדול.

גלעד ארדן: התדמית היום היא כאילו שבנגב יש אבטלה גבוהה ואין תעסוקה.

גלעד ארדן: והנה אנחנו עושים דיון ומגלים שהאבטלה בנגב היא בדיוק בממוצע השנתי ושאפילו יש מקומות עבודה בתעשייה המסורתית אבל מצליחים למצוא עובדים.

גלעד ארדן: אני חושב שבמצב כזה, משרד התמ"ת צריך לצאת בקמפיין כדי לחזק את האמון בנגב.

גלעד ארדן: אם אתה תבוא לנגב תהיה לך תעסוקה.

גלעד ארדן: דבר אחרון.

גלעד ארדן: אנחנו נפנה למנהל מקרקעי ישראל אבל אנחנו רוצים גם לקבל את התייחסותכם לטענה שיש בעיה בהקצאות קרקעות ובעלויות הפיתוח, כפי שתיאר כאן מר קוצי'נסקי שאמר שהוא רוצה להרחיב את המפעל אבל יש בעיה בהקצאת קרקעות לנושא הזה, אם זה בגלל בירוקרטיה - - -

שוקי קוצ'ינסקי: דיברתי על מבנים ולא על קרקעות.

קריאה: יש שתי בעיות נפרדות.

קריאה: אחד זה הנושא של קרקעות ופטור ממכרז במנהל מקרקעי ישראל.

גלעד ארדן: שוב אני אומר.

גלעד ארדן: תתעלמו מכל המחלוקות ומכל מה שאתם חושבים שיעכב או לא יעכב.

גלעד ארדן: מה אתם חושבים מבחינת מדיניות מקצועית?

גלעד ארדן: האם המדיניות הקרקעית של המנהל בנושא של הקצאות היא נכונה או שיש לבצע בה שינוי?

גלעד ארדן: אני מבקש לקבל התייחסות בכתב שתופץ לכל חברי הוועדה.

גלעד ארדן: בהתאם לזה נחשוב האם צריך לעשות דיון מול מנהל מקרקעי ישראל או מול ראש המנהל החדש, לקדם חקיקה או כל דבר אחר.

גלעד ארדן: אלה הנושאים המרכזים בהם אנו מבקשים את התייחסות המשרד.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, מי שאחראי להעביר לנו את המסמך זה מר פלדמן.

גלעד ארדן: אני מבקש להעביר לנו את המסמך תוך חודש וחצי.

גלעד ארדן: תודה רבה, הישיבה נעולה.