ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 639, 2008-07-15 10:30

גלעד ארדן: בוקר טוב.

גלעד ארדן: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: על סדר היום הצעת החוק האמיצה של חבר הכנסת איתן כבל, הצעת חוק רשות השידור (תיקון-רשימת מנויים).

גלעד ארדן: אני מבקש מהשר הממונה על רשות השידור לשעבר, להציג את הצעת החוק, בבקשה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לא בלב קל אני מגיש את הצעת החוק הזאת.

איתן כבל: הייתי שמח אילו לא הייתי נדרש להניח את הצעת החוק כיוון שאני מכיר את הלבטים ואת הבעייתיות שעשויה או עלולה לצאת מתוך הצעת החוק הזאת, והיועצת המשפטית בוודאי תרחיב.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני חושב שבפעולה נכונה, ואפילו תוך תיקונים בתוך החוק, ניתן להגיע לעבודה מושלמת.

איתן כבל: אני לא רוצה לעסוק בבעיות של רשות השידור.

איתן כבל: נדמה לי כי אתמול היה דיון בשאלה הזאת.

איתן כבל: אינני רוצה לעסוק בכל העניינים הנוגעים לרשות השידור, ועד כמה זה יכול לעזור ולהציל אותה.

איתן כבל: לכל אלה שנוגעים בשאלת החיסיון אני רוצה לומר את הדבר הבא.

איתן כבל: חברים, הרי כבר היום קיים בחוק שכל מי שרוכש מקלט טלוויזיה, חובתו של המוכר לדווח באופן מיידי, ואם הוא לא עושה זאת יש קנסות בחוק שיכולים להיות מושתים עליו.

איתן כבל: כלומר, אין כאן יצירת מצב חדש, אלא זהו אותו מצב גם אם אנחנו מבקשים לעשות זאת באופן זה או באופן אחר.

איתן כבל: בנוסף, ישנם אלו שמשלמים, וישנם אלו שחוטאים.

איתן כבל: אנחנו פעם אחר פעם נותנים פרסים לאלו שחוטאים.

איתן כבל: אני מבין את הבעייתיות, ולמרות הבעייתיות אני חושב שחברות הכבלים וחברות הלוויין, וחברי ועדת הכלכלה - כולנו יחד - כן יכולים למצוא את הפתרון הנכון לעניין הזה.

איתן כבל: תודה.

גלעד ארדן: אדוני יו"ר הרשות, האם אתם רוצים להגיד כיצד אתם רואים את הצעת החוק, את נחיצותה, מהי מידת החשיבות שלה בעיניכם?

גלעד ארדן: לאחר מכן נשמע מה יש ליועצת המשפטית של הוועדה לומר על הצעת החוק.

משה גביש: רשות השידור כמו רשויות אחרות – כמו רשות המסים, כמו בעיריות לגבי הארנונה - עושה מאמצים גדולים שלא יהיה מצב שבו אזרח שמקיים את החוק הדבר הזה עולה לו.

משה גביש: לעומת זאת, אזרח שאינו מקיים את החוק, מרוויח מבחינה כלכלית.

משה גביש: יש לנו היום מעמד של גוף מסים, של רשות מס, לגבי דברים רבים אחרים.

משה גביש: למשל, אנחנו מקבלים את מרשם האוכלוסין.

משה גביש: במרשם האוכלוסין יש פרטים שעל חלקם יש צנעת הפרט.

משה גביש: אנחנו מקבלים אותם.

משה גביש: בסך הכול, לחמישה עובדים בכל הרשות בגבייה, יש גישה למערך המקוון של מרשם האוכלוסין.

משה גביש: זה לא דבר שרץ בכל הרשות.

משה גביש: יש לנו נוהל מאוד מדוקדק של שמירת מידע ואבטחת מידע.

משה גביש: בהשוואה למרשם האוכלוסין שבו באמת יש ממש פרטים אישיים, משפחתיים, בנושא הזה שאנחנו דנים בו אין בו להערכתנו קשר לא לצנעת הפרט, ולא לשום דבר אחר.

משה גביש: פה מדובר על כך שאנחנו באמת נדע האם אדם מנוי על הכבלים, או מנוי על הלוויין.

משה גביש: המידע הזה קיים ברשותה של כל עירייה שרוצה לדעת.

משה גביש: היא יכולה לקבל את זה מכוח החוק.

משה גביש: יכולים לקבל את זה כמובן רשות מיסים, מס הכנסה, מס ערך מוסף, וכל גוף כזה.

משה גביש: אנחנו גובים אגרה בדיוק כמו רשויות המסים האלה, ולכן גם הוכרנו כרשות מס.

משה גביש: הדבר הזה יכול להביא לרשות השידור אם אנחנו נפעיל אותו נכון, הכנסות של בין 20 מיליון ל-30 מיליון שקל בשנה.

משה גביש: ההכנסות האלה הן הכנסות ממישהו שהיום לא מקיים את החוק, ומחר הוא ישלם כמו אנשים שכן מקיימים את החוק.

משה גביש: לנו יש אפשרויות לגבייה ואנחנו מפעילים אותן גם באמצעים אחרים.

משה גביש: העלויות של האפשרויות האלה הן דרמטיות.

משה גביש: אם אני צריך לשלוח צוות פקחים - ובעניינים כספיים בדרך כלל לא שולחים אדם אחד - לאנשים בערב שיבואו אליו הביתה, וידפקו בדלת או יצלצלו וישאלו: האם יש לך טלוויזיה, או אין לך טלוויזיה?

משה גביש: אז הפגיעה בצנעת הפרט עולה בעשרת מונים.

משה גביש: אני שולח אנשים לבתים, ולדבר הזה יש עלויות מאוד מאוד קשות.

משה גביש: זו בוודאי תהיה פגיעה, ואנחנו רוצים להימנע ממנה.

משה גביש: לא לכל האוכלוסייה במדינת ישראל יש כבלים ולוויין, והדבר הזה לא יפתור את כל הבעיה כמו ששום דבר לא פותר את כל הבעיות שקיימות בחיים.

משה גביש: אבל, הדבר הזה יכול לגרום לנו לעמוד בחוק מבחינת הגבייה שהיא מחויבת על פי חוק.

משה גביש: נוכל גם להביא למצב שלא רשע וטוב לו, והגון ורע לו, ושמי שמקיים את החוק הדבר הזה עולה לו יותר, ומי שלא מקיים את החוק זה עולה לו פחות.

משה גביש: בסך הכול, השימוש יהיה למטרה מאוד מסוימת.

משה גביש: המידע יאובטח.

משה גביש: אני אומר פה שוב, אין פה שום מידע.

משה גביש: מה זה צנעת פרט?

משה גביש: צנעת פרט זה נושאים של משפחה, נושאים של העדפות אישיות, נושאים של העדפות פוליטיות, העדפות מיניות, העדפות רפואיות, העדפות דתיות.

משה גביש: אבל, כל הדבר הזה לא קיים פה.

משה גביש: נתונים כאלה דווקא שישנם במרשם האוכלוסין, כן קיימים אצלנו.

משה גביש: חשוב לומר את הדבר הבא.

משה גביש: אנחנו מעת לעת קוראים על מידע שדלף מרשויות מס, או על שפקידים מכרו.

משה גביש: אני לא יכול להתחייב שזה לא היה ברשות השידור, ואני גם לא יכול להתחייב שזה לא יהיה ברשות הרשות.

משה גביש: אבל, נכון לרגע זה לא היו לנו אירועים שמידע מרשות השידור דלף החוצה.

משה גביש: אנחנו קוראים על דליפת מידע בהקשר של עיריות, ושומעים על פקידים.

משה גביש: אבל, מרשות השידור למיטב ידיעתי, אף פעם לא היה אירוע שדלף מידע שנמצא אצלנו במערכים.

משה גביש: אני גם מקווה שלא יהיה, למרות שאי אפשר להתחייב.

משה גביש: לכן, נושא צנעת הפרט באמת לא קיים פה.

משה גביש: אגב, זה כמו לפנות למשרד הרישוי ולדעת האם לאדם מסוים היה רכב, או לא היה רכב.

משה גביש: אין שום הבדל בין זה לבין לדעת אם יש לו מנוי לכבלים או ללוויין.

משה גביש: אגב, כל אזרח – לא רק רשות מס – יכול לפנות לטאבו ולדעת על שם מי רשומים גוש וחלקה מסוימים.

משה גביש: אדם יכול לפנות לטאבו ולהגיד גוש וחלקה מסוימים, על שם מי זה רשום.

משה גביש: כלומר, אפשר לקבל גם מידע של בעלות על קרקע.

משה גביש: בהגינות רבה חברת HOT אמרה שהיא לא "מתה" על הדבר הזה.

משה גביש: אבל הם אומרים: זה לא יעשה לנו נזק כלכלי.

משה גביש: כי אם אתם מקבלים גם מאיתנו וגם מהלוויין, ואתם מתחייבים שהמידע לא ידלוף מאחד לשני, אנחנו לא רואים בזה נזק כלכלי.

משה גביש: אני מקווה שגם כאן הם יאמרו את זה.

משה גביש: הם גם אמרו שהם לא רואים בזה שום פגיעה בצנעת הפרט.

משה גביש: הדבר הזה בא לשרת חוק שאומר שאנשים חייבים לשלם אגרה, ואין שום סיבה שהוא לא יאושר.

משה גביש: בהצבעה בכנסת הוא אושר ברוב של 17 לעומת 6.

משה גביש: לפי הנתונים שלי, רוב ה-6 היו משום מה מסיעות של מיעוטים.

משה גביש: אני לא מבין למה, אני לא יודע.

משה גביש: אני לא מניח שזו היתה הצבעה נגד משהו שהוא מכוון לחוק הזה, אלא משהו אחר.

גלעד ארדן: האם אתה באמת לא יודע למה?

גלעד ארדן: מה אחוז תשלום האגרה בקרב בני המיעוטים בישראל?

משה גביש: כן, אבל גם אחוז הכבלים והלוויין בקרבם הוא נמוך מאוד.

משה גביש: רובם היום מחזיקים צלחות, ואחוז המנויים לכבלים וללוויין בסקטור הערבי נמוך בעשרות מונים לעומת הסקטור היהודי.

משה גביש: אבל, אם זה יכול להביא לזה שאזרחים מכל השדרות ישלמו את האגרה, בוודאי שזה טוב.

גלעד ארדן: אגב, כל עוד אין לך את רשימת הכבלים והלוויין אז מה שאתה אומר לי זה בגדר הערכה שלך.

גלעד ארדן: אנחנו לא יודעים באמת שאחוז המנויים שם בכבלים ובלוויין הוא נמוך באופן דרמטי.

משה גביש: אנחנו יודעים בוודאות.

משה גביש: אני הייתי סגן יושב-ראש מת"ב, ואני אומר לך בוודאות – לא בניחוש – שאחוז המנויים לכבלים וללוויין בסקטור הערבי, ובחרדי, נמוך בעשרות אחוזים מכל סקטור אחר - אין ויכוח.

דוד טל: לגבי הסקטור החרדי, אפשר להבין.

דוד טל: יש הרבה אנשים שאין להם טלוויזיות בבית.

משה גביש: בסקטור המיעוטים, לחלק גדול מהם יש צלחות, והם מקבלים מאות ערוצים שכולם מחוץ לישראל.

אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, ברשותך אני רק מבקשת אולי שיו"ר רשות השידור יוכל להתייחס לנושא עד כמה מפעילים בפועל את סעיף 29א לחוק רשות השידור הדן בחובת הודעה של סוחר.

אתי בנדלר: כמה הודעות אתם מקבלים בפועל?

אתי בנדלר: וכמה סוחרים הועמדו לדין על כך שהם לא העבירו הודעות על מכירה?

משה גביש: גברתי היועצת המשפטית, יש פה לקונה שמפריעה לנו.

אתי בנדלר: אני אקריא את הסעיף כדי שכולם ידעו במה מדובר.

אתי בנדלר: סעיף 29א רבתי לחוק רשות השידור שחבר הכנסת איתן כבל המציע, הסתמך עליו בדבריו, דן בחובת הודעה של סוחר וקובע כדלהלן: "(א) סוחר שמכר או השכיר מקלט טלוויזיה ישלח הודעה על כך לרשות השידור בדרך, במועד ולפי פרטים שיקבעו בתקנות.

אתי בנדלר: לא שלח הודעה כאמור, דינו – קנס 1,000 לירות".

אתי בנדלר: היום זה כמובן הרבה יותר.

אתי בנדלר: "(ב) לעניין סעיף זה, "סוחר" – מי שעסקו או חלק מעסקו מסחר סיטוני או קמעוני במקלטי טלוויזיה.

אתי בנדלר: "

משה גביש: היועצת המשפטית של הרשות תתייחס לנקודה הזאת, בבקשה.

חנה מצקביץ: אני רוצה להתייחס למסגרת המשפטית, ואולי אבי כ"ץ ייתן כמה עובדות.

חנה מצקביץ: אנחנו ניסינו להגיש כמה תלונות למשטרה בעניין הזה.

חנה מצקביץ: המשטרה אמרה לנו שאין לה עניין לציבור.

חנה מצקביץ: אחרי מלחמה קשה משרד המשפטים הסכים להפוך את העבירה הזאת לעבירה מינהלית, והיא נחשבת כעבירה מינהלית.

חנה מצקביץ: מסתבר שעל מנת להפעיל אותה כעבירה מינהלית אנחנו צריכים חוקרים, אנחנו צריכים סמכויות.

גלעד ארדן: מה זה אומר שהופכים אותה לעבירה מינהלית?

משה גביש: שאז בלי לבוא לבית משפט אפשר להטיל קנס מינהלי שדינו כמו קנס שהטיל בית משפט לעניין גבייתו.

גלעד ארדן: אתם מטילים את הקנס?

משה גביש: כן.

חנה מצקביץ: אז אני לא צריכה לפנות את המשטרה כדי להפעיל.

משה גביש: קנס מינהלי זה תחליף לעבירה שהיא גם פלילית.

משה גביש: זה לא דבר אזרחי.

משה גביש: כיוון שזה תחליף לעבירה שהיא גם פלילית, מי שיכול לעשות את זה זה אחרי שחוקר שהוסמך כחוקר עשה את מה שצריך, וגבה הודעה ואת כל הדברים האלה.

משה גביש: לנו אין חוקרים.

משה גביש: אני רוצה לומר שאני לא בטוח.

משה גביש: כדי להפעיל את הסעיף, אנחנו חייבים שאנשים שלנו ישמשו כחוקרים.

משה גביש: הסמכת אדם כחוקר זה אומר הרבה יותר מהדבר הזה.

משה גביש: צריך לחשוב האם אנחנו רוצים באמת שעובדי רשות השידור יוסמכו כחוקרים.

משה גביש: ניסינו להסמיך חלק, ופנינו להסמיך אותם.

חנה מצקביץ: אנחנו פנינו למשרד המשפטים וליועץ המשפטי לממשלה בבקשה, כי האות הזה הפכה לאות מתה, ואנחנו לא יכולים להפעיל את הסנקציות ואת הסמכויות שיש לנו על-פי חוק.

גלעד ארדן: אתם יכולים, אתם החלטתם שאתם לא רוצים את הדרך הזאת.

משה גביש: לא, פנינו למשרד המשפטים להסמיך חוקרים.

חנה מצקביץ: פנינו למשרד המשפטים, וזה שוכב במשרד המשפטים כבר כמה שנים טובות.

חנה מצקביץ: הם לא רוצים למנת חוקרים בעניין הזה.

חנה מצקביץ: אגב, בהצעת החוק שלנו אנחנו כן ביקשנו לתת לנו סמכויות בנושא כדי שנוכל להפעיל את הסנקציות האלה.

חנה מצקביץ: את שאלת לגבי כמויות - - -

משה גביש: העסק לא פועל.

אתי בנדלר: האם אתם מקבלים בכלל דיווחים?

אבי כ"ץ: אנחנו מקבלים דיווחים מהסוחרים הזעירים.

אבי כ"ץ: עו"ד מצקביץ מדברת פה על כמויות גדולות שנמצאות ברשות חברת "בסט-ביי".

אבי כ"ץ: אנחנו פנינו ורצינו להגיש כנגדה תביעה על-ידי החוק של עבירות מינהליות, ואז נדחינו.

אבי כ"ץ: חברת "בסט-ביי" מוכרת 400 - 500 אלף מקלטים בשנה, ושם מתרכז עיקר המידע.

אבי כ"ץ: אנחנו כן מקבלים מהסוחרים הזעירים.

אבי כ"ץ: לפי חוק עבירות מינהליות, על כל אי דיווח, אנחנו רשאים להטיל 400 שקל.

אבי כ"ץ: מאחר ואין חוקרים, ואנחנו לא יכולים לקבל מהחברות הגדולות כמו "בסט-ביי", ו"שופר-סל" – זה שוכב במשרד המשפטים – החוק הזה הפך לאות ריקה.

משה גביש: יותר מזה, גם מהסוחרים הזעירים אנחנו מקבלים וולונטארית, ממי שרוצה.

משה גביש: אין לנו אפשרות לבוא ולחקור ולבדוק את הספרים, כי אין לנו סמכויות חקירה.

אתי בנדלר: זה לא וולונטארית, זה אותם סוחרים שמקיימים את הוראת החוק.

משה גביש: אבל, גם אותם אנחנו לא יכולים לבדוק האם הם דיווחו לנו באופן מלא, או חלק, או שליש,או רבע, כיוון שאין לנו סמכויות חקירה.

דוד טל: אתה צריך לו תודה שהוא מדווח לך.

דוד טל: מר גביש, למה שמס הכנסה לא יגבה את הכספים האלה, ושלום על ישראל?

דוד טל: לא צריך אז פקחים ולא שום דבר.

דוד טל: משה גביש: האם את כל כספי האגרה?

דוד טל: כן, למה לא? יש מנגנון משופשף שאתה מכיר אותו היטב.

משה גביש: מבחינת יעילות, סביר שזה יהיה יותר יעיל.

משה גביש: השאלה היא באמת האם שידור ציבורי צריך להיות סמוך על שולחן האוצר, וזו שאלה לא פשוטה.

משה גביש: ברוב מדינות העולם השידור הציבורי גובה אגרות או פרסומות, או דרכים אחרים, כדי לא להיות תלוי בפוליטיקאים.

משה גביש: כי אם אנחנו צריכים לבוא כל שנה למשרד האוצר, ולבקש שיכלול אותנו בתקציב, ונניח שהוא עושה מחר קיצוץ רוחבי, אז יקצצו גם לרשות השידור למרות שאין לה שום קשר, היא לא חלק מהגירעון בתקציב המדינה, היא לא חלק מתקציב המדינה.

משה גביש: מס הכנסה יגבה את זה באופן יותר יעיל, אבל הדבר הזה יכול לאיים על עצמאותו של השידור הציבורי.

משה גביש: אם אני צריך לבוא לאוצר ולפה כל שנה - בעל המניה הוא בעל הדעה.

משה גביש: לכן אני אומר, רוב השידור הציבורי ברוב העולם הורחק מתקציב המדינות.

משה גביש: הוא גובה באופן עצמאי כדי שלא יהיה מצב שלגורמים הפוליטיים תהיה השפעה מיידית קרובה וממשית עליו בעניין מינויים, ובעניין תכנים.

משה גביש: אנחנו גם מנסים לקדם פה בוועדה הצעת חוק שתרחיק אותנו מהשפעות פוליטיות, שהמינויים לא יהיו על-ידי הממשלה - הרבה דברים מהסוג הזה.

משה גביש: להחזיר אותנו להיות סמוכים על שולחן האוצר זה מהלך בכיוון אחר.

משה גביש: לכן, דעתנו היא שאין מקום.

דוד טל: אתה לא חייב להיות סמוך על שולחן האוצר.

דוד טל: אפשר לצבוע את הכסף הזה, וברגע שצובעים את הכסף אז לכסף הזה יש רק ערוץ אחד לרוץ על מספר אחד, וזה הכול.

אתי בנדלר: אגרה ייעודית.

משה גביש: זה גם הרדיו, זה גם הערוץ בערבית.

דוד טל: האוצר לא אוהב שהכסף צבוע, ואני מניח שהם לא יסכימו לזה.

דוד טל: אבל, אולי זו הדרך לגבי האיזונים שאתה רוצה לעשות כמו הרחקה מהפוליטיקה, הרמת שיעורי הגבייה.

משה גביש: יש יתרונות רבים למה שאתה אומר, אני לא פוסל.

משה גביש: ברדיו למשל, התהליך עובד מצוין.

משה גביש: ברדיו הוא עובד מצוין כי אנחנו לא צריכים לבוא ולבקש ממשרד התחבורה.

משה גביש: ברדיו זה עובד אגב בדיוק בגישה הזאת, באמת מצוין.

אתי בנדלר: כי זו אגרה ייעודית.

משה גביש: כי זה הפך להיות חלק מרישיון הרכב, ולכן אנחנו באמת מקבלים.

משה גביש: משרד התחבורה הוא גורם מעביר.

משה גביש: זה לא גורם שיכול להגיד לי: אתה לא התנהגת יפה, אני אעכב לך עכשיו את האישור.

דוד טל: מר גביש, אם הייתי יודע שהמוסד לביטוח לאומי גובה טוב, הייתי אומר לך שהם יעשו.

דוד טל: אבל, הם לא טובים.

דוד טל: אני יודע שהם לא טובים בגבייה.

משה גביש: אנחנו לא פוסלים, ובהחלט בעקבות הישיבה פה אני גם מוכן להתחיל לראות את זה מול האוצר, ומול אחרים, כשמצד אחד, תישמר העצמאות, ומצד שני יהיה גוף שממילא גובה.

משה גביש: אם זה יהיה בדרך דומה לדרך של הגבייה שלנו ברדיו באגרת הרישוי, אני בהחלט לא פוסל.

משה גביש: אני אומר לך – פה אנחנו נבדוק את זה, ונבדוק את זה באמת, ולא לצאת ידי חובה.

גלעד ארדן: איך מס הכנסה ידע למי יש טלוויזיה?

דוד טל: אני מניח שיש לו כלים יותר טובים מלחברת "בסט-ביי", ולכל השאר.

דוד טל: למס הכנסה יש נציגים במכס, והם יודעים שכך וכך טלוויזיות מיובאות, הם יודעים גם מי היבואן.

דוד טל: היבואן יצטרך פעם בשנה, או פעם בחמש שנים, למסור דיווח.

דוד טל: הוא הרי מוסר כל שנה דיווח כמה טלוויזיות הוא מכר, אז בין היתר גם למי הוא מכר.

משה גביש: שוב, ההצעה היא בפירוש לא הצעה שאפשר לזלזל בה.

דוד טל: למס הכנסה יש כלים יותר טובים.

אבי כ"ץ: ישנה עוד חובה אחת מלבד הסוחרים, שחלה על מי שמחזיק מקליט שהוא חייב לדווח לרשות השידור על החזקת מקלט.

אבי כ"ץ: את זה רוב האזרחים לא עושים, ובשביל זה אנחנו מבקשים את ההצעה הנדרשת.

משה גביש: אני בספק אם מישהו מהיושבים פה טרח ושלח מכתב לרשות השידור: קניתי טלוויזיה.

משה גביש: תודו שעשיתם את זה לקראת הישיבה.

גלעד ארדן: אם אני לא ידעתי שיש סעיף כזה בחוק, אף אזרח לא יודע שיש סעיף כזה בחוק.

אתי בנדלר: אי ידיעת החוק אינה פותרת.

גלעד ארדן: אני לא אמרתי שהיא פותרת, אבל - - -

אבי כ"ץ: שולחים הודעות ומצטטים את החובה הזאת.

אבי כ"ץ: חבר הכנסת דוד טל אומר שאם יעשירו את המידע למס הכנסה, אז הם יוכלו להיות יותר יעילים.

אבי כ"ץ: אנחנו גם מבקשים להעשיר את המידע שלנו באמצעות הכבלים, ואני מקווה שנהיה יעילים לא פחות.

גלעד ארדן: עו"ד נויפלד ממשרד המשפטים, בבקשה.

דנה נויפלד: היום הבסיס לגביית האגרה הוא החזקה במקלט.

דנה נויפלד: חבר הכנסת טל מציע לשנות את כל התפיסה לגבי מי חייב באגרת השידור.

דנה נויפלד: אין מניעה לשנות את אופן החיוב.

דנה נויפלד: אבל כרגע, כמו שהחוק מנוסח כיום, הוא על בסיס החזקת המקלט.

גלעד ארדן: הוא לא אמר משהו אחר.

דנה נויפלד: הוא אמר שהוא מנתק את הקשר בין ההחזקה במקלט לבין התשלום.

אתי בנדלר: הוא שאל, איך מס הכנסה ידע למי יש מקלט, לכן הוא לא רוצה לנתק את הקשר.

דוד טל: אני אומר לך עוד דבר.

דוד טל: כאשר אזרח מן השורה מקבל מכתב שרשום בו מס הכנסה, או מס רכוש, אז הוא מקבל חיל ורעדה.

דוד טל: הוא פותח והוא אומר לעצמו: רק כדי שלא תהיה תביעה כרגע לחקירה כזאת או אחרת.

דוד טל: פתאום הוא רואה רק דרישה לתשלום האגרה, ואז הוא אומר: זה רק זה?

דוד טל: קחו, תעזבו אותי, העיקר שזה לא חקירה ולא, ולא ולא.

דוד טל: זה מס הכנסה, מה לעשות.

גלעד ארדן: אנחנו נשמע ד"ר מיכאל בירנהק יו"ר הוועדה המשפטית, המועצה להגנת הפרטיות, ומרצה בכיר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל-אביב.

מיכאל בירנהק: תודה.

מיכאל בירנהק: אני מניח בצד את התכלית של הצעת החוק שהיא בעיניי תכלית ראויה.

מיכאל בירנהק: אני תומך גדול של השידור הציבורי, ומבין את הצורך כמובן באגרה, ומקבל את זה.

מיכאל בירנהק: הבעיה המרכזית והיא קריטית להצעת החוק הזאת, היא הפגיעה הבלתי מידתית, והבלתי חוקתית שיש בזכות לפרטיות.

מיכאל בירנהק: אנחנו העברנו לעיון הוועדה מכתב קצר שמפרט את הבעיות המרכזיות שיש לנו.

מיכאל בירנהק: אבל, הבעיה האחת שכבר עלתה בדיון כאן היא שיש דרכים חלופיות כדי להשיג את המידע, או כדי לגבות את האגרה.

מיכאל בירנהק: הדרך שמוצעת כאן של העברת מידע גורפת מגופים פרטיים על-ידי התערבות חקיקתית, היא דרך בלתי מידתית בעליל.

מיכאל בירנהק: יש דרכים אחרות.

מיכאל בירנהק: שנית, אצל הכבלים והלוויין יש מידע עודף הרבה מעבר למה שרשות השידור צריכה לצורך המטרה הזאת.

מיכאל בירנהק: למשל, אצל הכבלים והלוויין חלק – נדמה לי 30% - מהאנשים שנמצאים שם כבר משלמים את האגרה, ולא צריך לדווח עליהם שוב.

מיכאל בירנהק: יש בעיות נוספות בעניין זה.

מיכאל בירנהק: צרי לי לחלוק על עמדת יושב-ראש הרשות, אבל רק בשנה שעברה, בנובמבר 2007, בית המשפט העליון נתן פסק דין בע.ש.מ (ערעור שירות מדינה) 7797/07 שעסק בעובד של רשות השידור שניגש למאגרי המידע, ועשה שימוש במידע שלא למטרה, ככה הוא הורשע.

מיכאל בירנהק: הוא רצה לבדוק משהו על עובד אחר שהוא היה מסוכסך איתו אם הבנתי נכון את פסק הדין.

מיכאל בירנהק: בית המשפט העליון אישר את ההרשעה.

מיכאל בירנהק: יש גם בעיה עם האבטחה בעניין הזה.

מיכאל בירנהק: בנוסף, טרדה והטרדה רבים שצפויים מהעניין הזה.

מיכאל בירנהק: נניח שאני גר עם בן או בת זוגי בדירתנו, ומקלט הטלוויזיה רשום על שם אחד מאיתנו, ואני מדווח ומשלם אגרה כדת וכדין.

מיכאל בירנהק: אבל, המנוי בכבלים או בלוויין הוא על שם השני.

מיכאל בירנהק: ועכשיו יועבר המידע, ונקבל הודעה מרשות השידור: אתה רשום כבעל מנוי בכבלים, אתה לא מופיע אצלנו ברשימות, משמע יש לך טלוויזיה ואתה מתחמק.

מיכאל בירנהק: תשלם, ובטח תשלם גם רטרואקטיבית לעניין הזה.

מיכאל בירנהק: עכשיו אנחנו נצטרך ללכת לרשות השידור ולהגיד שאנחנו גרים ביחד, והטלוויזיה על שמי, וזה על שמו, וזה המצב המשפחתי שלנו, אנחנו כן תא משפחתי - - -

דוד טל: יש אפשרות אחרת – שלא תתייחס, ותעשה מה שעושים אנשים שאין להם טלוויזיה והם כן מקבלים.

דוד טל: הם הודיעו לרשות השידור, אבל הם ממשיכים להעמיס אותם במכתבים ובבקשות.

דוד טל: לוקחים את הנייר וזורקים אותו.

אתי בנדלר: אבל, יש להם סמכויות להטיל עיקולים וכו'.

דוד טל: על מה, ולמה?

קריאה: האם אתה ראית איזה מנגנון גבייה דרקוני יש להם שם?

מיכאל בירנהק: לפני שבוע-שבועיים היתה בערוץ טלוויזיה אחר כתבה במדור הבירוקרטיה של דב גילהר, על דברים מהסוג הזה.

מיכאל בירנהק: יש כאן טרדה והטרדה רבים שעשויות להיגרם מהעניין הזה, ואני לא רואה תשובה לנושא הזה בהצעת החוק.

מיכאל בירנהק: ציין יושב-ראש הרשות שכיום רשות השידור מקבלת מידע ממרשם האוכלוסין, וגם פה נאלץ בג"ץ לכופף את ידה, ולגרום לה לקבוע כללים וכן הלאה, אחרי שבמשך שנים היתה זרימת מידע כמעט חופשית ממרשם האוכלוסין.

מיכאל בירנהק: היה בג"ץ של האגודה לזכויות האזרח בעניין הזה, שנפסק לפני כשלוש או ארבע שנים כבר.

מיכאל בירנהק: אדרבה - אם רשות השידור סבורה שמאגר המידע מהכבלים והלוויין יענה על כל צרכיה, נא לסגור את הברז למרשם האוכלוסין.

מיכאל בירנהק: היא לא צריכה גם וגם, כי התוצאה היא שהמאגרים שיהיו אצל רשות המידע, מאגרי המידע על אזרחי מדינת ישראל, יהיו כמעט כמו מרשם האוכלוסין, ואולי אפילו יותר מדויקים במקרים מסוימים ממרשם האוכלוסין.

דוד טל: אדוני, האם החשש שלך הוא שהם יעשו שימוש לא נכון במאגר הזה?

מיכאל בירנהק: יש כבר מקרים כאלה, והפניתי לערעור שירות מדינה.

דוד טל: תמיד זה יכול לקרות.

דוד טל: ברגע שיש לך מאגר, תמיד מישהו יכול להשתמש בזה שלא לצורך.

מיכאל בירנהק: חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, קובע בסעיף 7 את הזכות היסוד החוקתית לפרטיות, וחוק-היסוד לפרטיות היא רחבה בהרבה מההגדרה של יושב-ראש הרשות.

מיכאל בירנהק: היא בוודאי עוסקת בעניינים של צנעת הפרט, ומצב משפחתי, ומצב כלכלי, ומצב בריאותי, ודברים מהסוג הזה.

מיכאל בירנהק: אבל, הזכות לפרטיות משתרעת על דברים הרבה יותר רחבים.

מיכאל בירנהק: למשל, על מה שנקרא מידע אישי.

מיכאל בירנהק: בהגדרה של מידע אישי, אני אשתמש בהגדרה האירופית, ולא בכדי.

מיכאל בירנהק: ההגדרה של מידע אישי באיחוד האירופי היא: "כל מידע שמזהה את האדם, או שניתן לזיהוי" - הגדרה רחבה מאוד שחלה גם על מידע מאוד מאוד טריוויאלי.

מיכאל בירנהק: מדוע זה חשוב?

מיכאל בירנהק: ישראל רוצה להיות חברה ב-OECD, ול-OECD יש כללים מאוד נוקשים בעניין העברת מידע.

מיכאל בירנהק: להערכתי, כזה דבר לא זה מה שיגרום לישראל לא להיכנס ל-OECD בסופו של דבר, אבל זו בהחלט מהמורה שיצטרכו להסביר ולתרץ אותה טוב מאוד.

מיכאל בירנהק: האיחוד האירופי לבקשת ממשלת ישראל בשנה האחרונה, בדק את הגנת הפרטיות של ישראל כדי לקבוע האם יש לישראל הגנה מספקת על הפרטיות - דבר שמשליך על העברת מידע בין ישראל לבין האיחוד האירופי בחיי המסחר היום יומיים.

מיכאל בירנהק: כזה דבר יפריע - לא הייתי אומר יחבל ויהרוס - אבל בהחלט יפריע להכרה כזאת.

מיכאל בירנהק: ההגדרה של הזכות לפרטיות משתרעת גם על מידע, גם אם המידע נראה טריוויאלי.

מיכאל בירנהק: הבעיה היא כאשר אפשר לקחת מאגר אחד, ולהצליב עוד מאגר, ועוד מאגר ועוד מאגר, ובסביבה הדיגיטאלית שבה אנו חיים זה לא בעיה להצליב בין מאגרים - התוצאה היא מאגרים שאין כדוגמתם.

מיכאל בירנהק: לסיכום, הצעת החוק הנוכחית למרות כוונותיה הטובות פוגעת בזכות לפרטיות בצורה שעולה על הנדרש.

מיכאל בירנהק: לא נבדקו - כך עולה גם מהדיון המאוד קצר שכבר התנהל כאן – חלופות כמו גבייה באמצעים אחרים כמו שאדוני הציע.

מיכאל בירנהק: לא נבחנו אמצעים טכנולוגיים כמו מה שמכונה באופן כללי קופסא שחורה.

מיכאל בירנהק: רשות השידור לא צריכה לקבל את המידע, אפשר לקחת את המידע ממקום אחד, ולהצליב אותו עם רשימות רשות השידור, ולקבל רק את הדלתא, רק את המתחמקים.

מיכאל בירנהק: לא צריך להעביר את כל פרטי המידע.

מיכאל בירנהק: זה גם כן אמצעי שיש לו בעיה עם הטרדה וההטרדה עם הדוגמה שנתתי קודם.

גלעד ארדן: מה זה הקופסא השחורה הזאת?

גלעד ארדן: מי מנהל את זה?

מיכאל בירנהק: קופסא שחורה זה שם גנרי לטכנולוגיה, זה לא טכנולוגיה ספציפית.

גלעד ארדן: אני מבין, שאתה עדיין מציע שהכבלים והלוויין יעבירו את המידע למישהו.

מיכאל בירנהק: זה צריך להיות צד שלישי שהוא נאמן על העניין.

גלעד ארדן: הם יקבלו מרשות השידור מי משלם, ויקבלו מהכבלים והלוויין מי מנוי, ויעשו זה מינוס זה, ואז הם יתנו לרשות השידור את הדלתא.

מיכאל בירנהק: זה עדיין יהיה צריך להיות ביד צד שהוא נאמן, וכן הלאה.

מיכאל בירנהק: זה יוצר בעיות אחרות, מנגנון כזה הוא לא פשוט כמובן.

מיכאל בירנהק: אני רק מצביע על זה כמנגנון חלופי שפגיעתו בפרטיות פחותה, ולא נבדק.

מיכאל בירנהק: חוק זה אילו היה מחוקק היום, להערכתי בלתי חוקתי בצורה אפילו קלה - שלושה שופטים, לא צריך אחד עשר שופטים בשביל לפסול.

אבנר פינצ'וק: אני מהאגודה לזכויות האזרח.

אבנר פינצ'וק: ראשית, כדאי לזכור טוב מהי המטרה שלשמה מבקשים לפגוע בפרטיות.

אבנר פינצ'וק: זה לא קיומו של שידור עצמאי, אלא קיומו של מנגנון גביה נפרד, וחבר הכנסת טל הסביר את הדברים יפה.

אבנר פינצ'וק: זה מאוד מאוד חשוב, כי כובד המטרה משליך הרבה פעמים גם על הנכונות שלנו לוותר במעט על הזכויות של כולנו, לרבות הזכות לפרטיות.

אבנר פינצ'וק: לגבי הפגיעה פרטיות, ולגבי הדברים שאמר חבר הכנסת כבל, וגם מה שאמר יו"ר רשות השידור - הם אמרו שממילא פוגעים בפרטיות, ממילא רשות השידור מקבלת היום מידע, אז אין שום בעיה, ואין שום מניעה שהיא תקבל עוד מידע.

אבנר פינצ'וק: זוהי תפיסה שמנוגדת להגנת הפרטיות.

אבנר פינצ'וק: למרות שאנחנו בעולם וירטואלי זה עובד כמו בעולם הממשי, כמו בצנרת, וכמו אינסטלציה.

אבנר פינצ'וק: ככל שיש יותר צנרת, כך יש יותר סיכויים וגם יותר דליפות - חוק טבע.

אבנר פינצ'וק: יש פסק דין, ויושב ראש רשות השידור אפילו שכח שגם אצלו היה לפחות מקרה אחד שמצאו.

אבנר פינצ'וק: אם כן, מקבלים מידע ממרשם האוכלוסין.

אבנר פינצ'וק: בשביל שיהיה מנגנון נפרד, הם צריכים לקבל מידע כשזוג מתחתן כדי לשלוח להם ברכת "מזל טוב" ולנקוש להם על הדלת, ולבקש מהם לשלם את האגרה, ועוד היד נטויה.

אבנר פינצ'וק: אני לא זוכר מי אמר פה, אבל גם אם הם יקבלו את כל הרשימות של מנויי הכבלים והלוויין זה גם לא מספיק, אז אולי נחבר אותם למאגרי המשטרה - אני לא יודע.

אבנר פינצ'וק: נקים פה איזה מנגנון ענק שיקבל מידע בלתי נדלה, רק כדי שהם יוכלו לדפוק בדלת ולקבל את האגרה, וזאת כאשר יש אמצעים חלופיים.

אבנר פינצ'וק: כל הפגיעות האלה היום יומיות הקטנות שאנחנו מאפשרים עוד ועוד העברות מידע בסופו של דבר מצטברות לפגיעה מאוד מאוד חמורה, ולהתרבות הזילות במידע אישי, ופגיעה בפרטיות.

אבנר פינצ'וק: אני מבקש שלא תאשרו את זה, תודה.

נילי בן גיגי: אני מהאגודה לזכות הציבור לדעת.

נילי בן גיגי: אנחנו נמצאים כאן כדי לתמוך בהצעת החוק.

נילי בן גיגי: אנחנו מצדדים באופן מלא בהצעה זו.

נילי בן גיגי: לטעמנו, הערך של שוויון בפני גביית האגרה הוא ערך מספיק ראוי ומכובד בפני עצמו כדי שיינקטו האמצעים האלו.

נילי בן גיגי: למעלה מכך, אנחנו רואים בסטאטוס היום שבו חברות הכבלים והלוויין נהנות למעשה בפועל, מהשירות ומהתשלום של עבריינים.

נילי בן גיגי: אדם שאינו משלם אגרה הוא עבריין, הוא עובר על החוק בכך שהוא לא משלם את האגרה.

דוד טל: גברתי, האם המדינה שנותנת שירותים לאנשים הללו היא גם עבריינית?

נילי בן גיגי: לאילו שירותים אתה מתכוון?

דוד טל: שירותי בריאות, שירותי הגנת הסביבה, שירותי חינוך.

משה גביש: לא, היא אומרת שאנשים שעברו על החוק צופים באמצעות על הלוויין.

משה גביש: באמצעות הכבלים או הלוויין צופים אנשים שעברו על החוק ולא שילמו אגרה.

משה גביש: זה לא איזה קשר עקיף.

גלעד ארדן: כי ברישיון שלהם לא היה כתוב שהם לא יכולים לחבר אותך לפני שהראתה קבלה.

משה גביש: זה רעיון לא רע, יכול להיות.

נילי בן גיגי: זה רעיון לא רע, לטעמנו.

קריאה: זה היה בהצעת החוק, והם מחקו את זה.

קריאה: אנחנו הצענו את זה.

נילי בן גיגי: להבדיל משירותים אחרים, יש זיקה ישירה בין ההנאה מכבלים ולוויין לבין החזקת מקלט טלוויזיה.

נילי בן גיגי: בנייר העמדה שאנחנו הגשנו לוועדה אנחנו הצענו זווית אחרת להצעה כמנגנון, וזה לכלול את גביית האגרה בתוך התשלום של הכבלים והלוויין.

נילי בן גיגי: זה רעיון אחד שהוא נוסף לרעיונות שהוצעו פה.

דוד טל: האם תאפשרי להם לגבות דמי גבייה?

משה גביש: כן.

נילי בן גיגי: אנחנו לא נכנסנו לרמת המיקרו של הפרטים – דמי הגבייה או לא.

נילי בן גיגי: אבל, אין ספק שיש כאן ייעול של כל מנגנון גביית האגרה שנעשה על-ידי רשות השידור.

נילי בן גיגי: אם דיברנו על מצבה הכלכלי, זה יכול לחסוך כסף בנוסף לכסף שייכנס כתוצאה מגביה יותר טובה של אגרה, כך שיש כאן רווח כפול.

נילי בן גיגי: אם אנחנו נכניס את זה בתוך התשלום של דמי הכבלים והלוויין ובסוף כל מחזור שייקבע, יועבר הכסף בצורה מרוכזת - עשינו את זה אפילו בלי העברת המידע.

נילי בן גיגי: כך או כך, לטעמנו התיקון הזה צריך להיעשות, ואנחנו תומכים בו בכל פה.

נילי בן גיגי: תודה.

קרן רימון: אני מחברת HOT.

קרן רימון: אני מבקשת לחלוק על דברי יושב-ראש הרשות לעניין אי הנזק שייגרם לחברת HOT.

קרן רימון: גם אנחנו הגשנו מסמך עמדה לוועדה, והנזק שצפוי להיגרם ל-HOT הוא נזק גדול ורב מאוד הן מבחינת עובדת הסלמת תופעת הפיראטיות.

קרן רימון: אנחנו רואים בהצעת החוק טריגר שתעודד יותר ויותר אנשים להתחבר לשירותי הכבלים באופן פיראטי.

קרן רימון: כמו כן, הן מבחינת ריבוי טענות שעלולות להסתיים אף בתביעות לעניין הפגיעה בפרטיות כמו שנאמר פה קודם, על כל הפנים שהוצגו.

קרן רימון: אנחנו מתנגדים להצעת החוק.

קרן רימון: באשר לדמי הטיפול, או העברת המידע, אם וכאשר יעבור על אף התנגדותנו, אנחנו היינו מצפים שייקבעו דמי טיפול בהעברת המידע.

קרן רימון: כמובן שמבחינתנו גם היינו רוצים לראות שאם החוק יעבור זה יוחל גם על כל מי שימכור ממירי D.T.T שיאפשרו צפייה בחמשת הערוצים, או כל מי שימכור שיאפשרו לצפות בשידורי הטלוויזיה גם באינטרנט.

קרן רימון: זוהי עמדתנו בנושא.

גלעד ארדן: האם הכוונה ל-IPTV?

ניר גרסון: כן, שוויון לפי החוק.

ניר גרסון: מדובר על מי שצורך תוכן ולא משנה באיזו מדיה הוא עובר.

גלעד ארדן: אבל, היום חוק רשות השידור מטיל את החובה על מי שמחזיק מקלט טלוויזיה.

ניר גרסון: אבל, יש פסקי דין שמרחיבים את זה מאוד, ובטח החברים מרשות השידור - - -

משה גביש: הצענו לשנות את זה בהצעת החוק.

גלעד ארדן: אבל, זה עדיין לא שונה.

משה גביש: לא, זה אצלך בוועדה.

גלעד ארדן: כמה דמי טיפול אתם רוצים?

גלעד ארדן: ככה וככה.

קרן רימון: ככה וככה.

קרן רימון: אבל, בהחלט שאנחנו גם תומכים בהצעה לבצע את העברת המידע באמצעות גופים אחרים, מנגנונים אחרים, ולא דרכנו.

זהבית שחף: אני מחברת YES.

זהבית שחף: גם אנחנו מתנגדים באופן מפתיע לחוק הזה.

זהבית שחף: אנחנו חושבים שהפגיעה היא בלתי מידתית כמו שד"ר בירנהק אמר.

גלעד ארדן: כשקידמנו פה את ה- D.T.T הגיעו המנכ"לים של HOT ושל YES.

גלעד ארדן: אני יכול להניח שאתם מתנגדים, אבל לא נחרצות.

גלעד ארדן: אתם לא רואים בזה איום ממש גדול.

זהבית שחף: אנחנו מתנגדים.

זהבית שחף: כשאנחנו מתנגדים אנחנו מתנגדים.

גלעד ארדן: בסדר, מתנגדים light.

זהבית שחף: זה שאני כאן ולא המנכ"ל - אני חושבת שזה לא הסיפור.

גלעד ארדן: שכשאם האזרחים יטענו שאתם מלשינים, אז הנה: התנגדנו, וכפו עלינו.

זהבית שחף: לאור המנגנונים שקיימים כיום, ולא מיושמים מסיבה כזאת או אחרת - כי כן או לא רוצים למנות חוקרים – אין שום סיבה להטיל עלינו כחברה פרטית, להיות גוף המידע, וצינור המידע של רשות השידור.

זהבית שחף: אני באמת חושבת שאם החוק יעבור למרות ההתנגדות שלנו, צריך להסדיר את כל נושא העברת המידע, אופן העברת המידע, התדירות שלו, וגם העלויות שכרוכות בכך, ואיזשהן תקנות שיוסכמו בין השר הממונה על רשות השידור לבין שר התקשורת - משהו שיהיה בהסכמה בין שניהם כדי שלפחות הנושא הזה יוסדר ויהיה ברור, ולא פרוץ.

גלעד ארדן: ניר, האם אתה מייצג את משרד התקשורת כאן?

ניר גרסון: אני מהמועצה לשידורי כבלים, ואנחנו גוף עצמאי מבחינה מקצועית.

גלעד ארדן: האם יש כאן מישהו ממשרד התקשורת?

ניר גרסון: לא.

גלעד ארדן: האם עמדת הממשלה היתה לתמוך בהצעת החוק?

משה גביש: כן.

ניר גרסון: נכון, ולכן את עמדתנו אנחנו הבענו בדיון עם הממשלה, והיא לא משנה כרגע.

ניר גרסון: נמסר לי כי עמדת ועדת שרים לחקיקה היתה לתמוך בהצעת החוק.

ניר גרסון: יש לי כמה הערות ניסוח מבלי לגופו של החוק.

ניר גרסון: פירוט פרטי המנוי שמצוי כיום בהצעת החוק יכול להיות שיטענו שהוא עולה על הנדרש.

ניר גרסון: אולי צריך פחות פרטים.

ניר גרסון: יכול להיות שישאלו למה החברה צריכה למסור את מספר הטלפון.

ניר גרסון: אני מקצין בכוונה - אולי שימסרו גם את חשבון הבנק.

גלעד ארדן: דווקא זה לא רע.

גלעד ארדן: אם יהיה להם מייד את מספר כרטיס האשראי, אפשר לחייב אותו.

ניר גרסון: זה כל הפרטים שברישיונות השידור שלנו אנחנו אוסרים במפורש להעביר, וקובעים שזה מידע אישי מוגן.

ניר גרסון: הפרטים נראים פה רחבים מידיי.

ניר גרסון: החברות טוענות שזה כרוך בעלויות, ודיברו על עמלת גבייה.

ניר גרסון: אז אולי לא עמלת גבייה, אבל לפחות החזר הוצאות.

ניר גרסון: אם מדברים על מידתיות, ואם החוק קובע אז זה דבר שצריך לטפל בו.

ניר גרסון: באמת נראה לי שאי אפשר לקבוע דבר כזה בחוק ראשי, זה צריך להיות באמת בתקנות.

ניר גרסון: למשל, החוק לא מדבר על החזר עלויות, והוא לא מתייחס לסוגיה.

ניר גרסון: החוק גם לא מדבר על מתכונת הדיווח.

נילי בן גיגי: סליחה, אילו עלויות?

נילי בן גיגי: זה מידע שקיים במאגרים שלהם.

נילי בן גיגי: אנחנו מדברים על עידן אלקטרוני, אילו עלויות?

דוד טל: גברתי, יש לך חשבון בנק, נכון?

נילי בן גיגי: אמת.

דוד טל: בבנק ישנו כל המאגר, וישנם כל הפרטים.

דוד טל: אבל, את עדיין באה לבנק, ואת מושכת כסף שהוא שלך, ואת משלמת 6 שקלים.

דוד טל: על סדר היום ישנו גם עניין עלות המסמכים, עמלת המסמכים, וזה עדיין נמצא במאגר.

דוד טל: אדוני היושב ראש, ברמה העקרונית אני מתנגד להצעת החוק ולו רק בגלל מה שנאמר כאן.

דוד טל: לגבי HOT והלוויין, אנחנו כבר בזמנו אפשרנו - אני לא יודע אם זה ל-HOT ול-YES - להשתמש עם תשתיות של בזק כמדומני.

דוד טל: היו כאן הצעות חוק שאפשרנו לגופים שונים להשתמש על תשתיות קיימות.

דוד טל: אני לא יודע אם זה היה תמורת משהו.

דוד טל: אבל, אפשרנו שימוש בנושא הזה.

דוד טל: בכל הכבוד, ומבלי לפגוע ביועצות המשפטיות של HOT ו-YES, אני חושב שהטיעונים היותר חזקים הם הטיעונים לגבי הפרטיות כפי שבאו לידי ביטוי כאן.

דוד טל: כדאי יותר להישען על הטיעונים האלה.

דוד טל: הייתי מציע לכם לא להגיע לפשרות, ובוודאי לא מרגע זה.

דוד טל: אם אתם מסכימים בתנאי שזה וזה, אז מייד יגיעו לזה ובשמחה רבה.

דוד טל: ברמה העקרונית, אני חושב שצריך למנוע את הדבר הזה.

ניר גרסון: מבלי להתייחס מהותית להצעת החוק, הנוסח היום הוא לא סוגר כל מיני פינות.

ניר גרסון: אני חושב שצריך תקנות שידברו על החזר העלויות.

ניר גרסון: גם לגבי אילו פרטים יימסרו, ובטח מתכונת הדיווח – יכול להיות שצריך להעביר מההסדר בחוק ראשי חקיקת משנה שאני באמת חושב שהיא צריכה להיקבע בהסכמה עם שר התקשורת כדי שחקיקת המשנה תוכל לאזן.

דוד טל: כל תקנה מחויבת בכך ששר התקשורת יאשר אותה.

ניר גרסון: לא, זה תיקון לחוק רשות השידור.

דוד טל: לא משנה.

דוד טל: אם השר מתקין תקנות אז הוא מתקין תקנות על דעת זה שהוא מסכים לזה.

דוד טל: הוא לא יתקין דבר שהוא לא מסכים לו.

ניר גרסון: בהנחה שזה יהיה תיקון לחוק רשות השידור - - -

גלעד ארדן: הבנו את עמדתך, תודה רבה.

גלעד ארדן: אני מאוד מודה לך.

גלעד ארדן: חבר הכנסת גבאי, בבקשה.

אליהו גבאי: אסור לנו להתייחס בסלחנות לאוכלוסייה ולמגזרים שמתחמקים מתשלום ומשתמטים, בפרט כאשר מדובר באוכלוסיה של כ-30%, אם אינני טועה.

אליהו גבאי: זה דבר חמור, ואסור לנו לאפשר המשך של דבר שכזה.

דוד טל: כמה כסף גורעים מכם ה-30%?

משה גביש: בחישובים שלנו זה יהיה משהו בסביבות כ-20 – 30 מיליון שקל נוספים לגבייה.

דוד טל: אפשר לאשר לכם את זה בוועדת הכספים.

דוד טל: זה יהיה יותר קל מלהעביר את הצעת חוק זו.

משה גביש: נמשיך לתת פרסים למי שעובר על החוק.

אליהו גבאי: רבותי, אסור לנו לתת יד ולעודד זאת.

אליהו גבאי: כולנו צריכים להילחם במשתמטים מכל גווני הקשת, בכל נושא ובכל תחום.

אליהו גבאי: לא יכול להיות שהעול יוטל רק על האזרחים הטובים שמשלמים, ושהם יסבסדו את אלה שמשתמטים.

אליהו גבאי: לכן, כל הטיעונים השונים על זכויות חסויות וזכויות אחרות, הם בטלים ומבוטלים ביחס לנושא ההשתמטות מתשלום.

אליהו גבאי: אסור לתת יד לעבריינים למיניהם.

אליהו גבאי: ולכן, אני מציע לקדם את הצעת חוק זו ולתמוך בה כפי שהממשלה מגישה אותה.

משה גביש: הממשלה אישרה אותה.

אליהו גבאי: זו הצעת חוק פרטית שוועדת שרים אישרה.

אליהו גבאי: אכן, חבר הכנסת איתן כבל ואחרים הגישו את הצעת החוק הזאת, והממשלה תמכה בה.

אליהו גבאי: לדעתי, יש צורך לקדם אותה במהירות האפשרית.

אליהו גבאי: אנחנו לא נהיה כאלה נדבנים, ונעביר לוועדת הכספים וניתן להם תקציב.

אליהו גבאי: הם יודעים באיזה - - -

דוד טל: למה היית נדבן אתמול?

דוד טל: שילמת כל כך הרבה כסף כדי שימנו שני שרים.

אליהו גבאי: אני התנגדתי, אתה תמכת.

דוד טל: לא, אתה ככנסת.

אליהו גבאי: אני התנגדתי, אתה מטיל עכשיו עליי ככנסת?

אליהו גבאי: אני התנגדתי, אתה מלביש עלי דבר שאתה התנגדתי, ושאתה תמכת.

אליהו גבאי: רבותי, יש מגבלות.

אליהו גבאי: יש לקדם את זה כמה שיותר מהר כדי למנוע את הפרצות האלה.

אליהו גבאי: אני תומך בכל כוחי ובכל מילה.

גלעד ארדן: אני מסכים איתך לחלוטין שלא צריך לעודד הפרת חוק, אלא להיפך - צריך להיאבק בה.

גלעד ארדן: רק שלא ייווצר הרושם שאם החוק עובר, וכולם ישלמו, אז האגרה תפחת.

גלעד ארדן: לא תהיה פה חלוקה שוויונית יותר.

גלעד ארדן: אין פה הצעה האומרת שאם ישלמו יותר אז נפחית את האגרה.

גלעד ארדן: רשות השידור זקוקה עוד להרבה כסף מעבר לאגרה, היא בגירעון.

אליהו גבאי: משלם המסים יממן אז פחות את הגירעונות שלהם.

אליהו גבאי: הם צועקים "גוולד", ואנחנו אומרים להם: תשפרו.

אליהו גבאי: אבל הם אומרים, אין כסף.

גלעד ארדן: בזה אתה צודק, אדוני.

אליהו גבאי: לכן אני אומר, רבותי לא נהיה צדיקים על חשבון אחרים, ולא נטען יותר מידיי על זכויות וזכויות, ובסופו של דבר האחרים מקופחים.

גלעד ארדן: עו"ד בנדלר היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.

אתי בנדלר: בגלל שהישיבה עומדת להסתיים אני אהיה מאוד מאוד קצרה.

אתי בנדלר: אכן כפי שהודעתי לחבר הכנסת כבל לפני זמן, ההצעה בעיניי היא מאוד מאוד בעייתית.

אתי בנדלר: אני באמת חושבת שהיא לא מספקת תשובות כנדרש כשאנחנו מנסים לעמת אותה מול זכות היסוד לפרטיות שעל פניה עלולה להיפגע אם הצעת החוק הזאת תתקבל.

אתי בנדלר: אין ספק שייעול מערכת הגבייה ויצירת בסיס רחב יותר של משלמי אגרה, היא תכלית מאוד ראויה שיש מקום בהחלט שהכנסת תתמוך בה, ואני לא כופרת בעניין זה.

אתי בנדלר: השאלה היא, האם האמצעי שנבחר כדי להגיע למטרה הזאת הוא אכן אמצעי ראוי, האם הפגיעה שתיווצר כתוצאה מכך עומדת במבחני המידתיות, ועל כך יש לי ספק גדול מאוד.

אתי בנדלר: אני רק רוצה להזכיר בהקשר זה שאכן בהתאם להצעת החוק שמונחת בפני ועדת הכלכלה של הכנסת, מוצע להתיר לשר - באישור ועדה, אומנם - להרחיב את חובת תשלום האגרה על כל האמצעים שניתן באמצעותם לצפות בשידורי טלוויזיה.

אתי בנדלר: זה מעוגן בסעיף 29ד רבא המוצע במסגרת הצעת חוק רשות השידור - מה שיאפשר הטלת אגרת טלוויזיה גם על מפעילי - - -

דנה נויפלד: הוספנו שם תנאי שהוא מאוד משמעותי, שזה בהינתן שינוי הרגלי הצפייה, שזה יהיה המכשיר שבו יצפו בטלוויזיה.

אתי בנדלר: לא שזה יהיה המכשיר, אלא שזה יאפשר, או שחלק ניכר מהצופים.

אתי בנדלר: אני רק רוצה להבהיר שאם הצעת החוק הזאת תתקבל, והצעת החוק הזאת תתקבל, ניתן יהיה לדרוש לאחר מכן אולי להרחיב את הצעת החוק של חבר הכנסת כבל על כל חברות האינטרנט והסלולר – שיהיה ברור.

אתי בנדלר: כלומר, מגוון רחב מאוד של מפעילים, או של נותני שירותים במגזר הפרטי, יצטרכו להעביר את רשימת המנויים שלהם לרשות השידור.

אתי בנדלר: אמר יושב-ראש רשות השידור כאן שאכן הוא מסכים שניתן לשקול הטלת אגרה ייעודית, או גביית האגרה באופן ייעודי ככספים צבועים כפי שהגדיר זאת חבר הכנסת טל, באמצעים אחרים.

אתי בנדלר: עלה הרעיון באמצעות מס הכנסה.

אתי בנדלר: אני חייבת לומר שהשר מאיר שטרית שהשיב בשם הממשלה במליאה אמר בעצמו בסוף דבריו לאחר שהוא פירט את תמיכת הממשלה בהצעת החוק - וזה לא שאני עומדת מאחורי הדברים שלו - אבל גם הוא הציע מנגנון אחר.

אתי בנדלר: הוא למשל אומר, ואני מצטטת מדבריו: "אם מותר לי לומר דבר אחד משלי" - אחרי שהוא גמר לקרוא את הנאום שהוכן שלו - "...

אתי בנדלר: לא משל השר הרצוג, יש אלטרנטיבה נוספת שלא מועלית פה שהצעתי אותה בזמנו כשר התחבורה כדי לפתור את בעיית רשות השידור.

אתי בנדלר: אני מציע לאחד מחברי הכנסת לחוקק את זה.

אתי בנדלר: אחת האלטרנטיבות האחרות, האפשרות היא לגבות את אגרת הטלוויזיה דרך רישיון הרכב כמו שגובים את אגרת הרדיו".

גלעד ארדן: שטרית הוא גאון ידוע כשזה לא נוגע אליו.

גלעד ארדן: אבל, מה אם למישהו יש שני רכבים?

איתן כבל: עזוב, זה לא העניין.

איתן כבל: מאיפה בא לי הרעיון?

איתן כבל: האם אני כזה גאון?

גלעד ארדן: אתה כן, שטרית לא.

איתן כבל: אני לא.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לך את הדבר הבא - הרי ממה נפשך?

איתן כבל: מי שיש לו כבלים ולוויין יש לו מקלט טלוויזיה.

אתי בנדלר: זה ברור לי לחלוטין, חבר הכנסת כבל.

אתי בנדלר: אני אמרתי - אני לא עומדת מאחורי ההצעה של השר שטרית.

גלעד ארדן: אצל שטרית יש טלוויזיה ברכב, אז הוא חושב שאצל כולם יש טלוויזיה ברכב.

גלעד ארדן: הוא לא יודע שלא אצל כולם.

גלעד ארדן: הוא חשב שכל מי שיש לו רכב, יש לו טלוויזיה.

אתי בנדלר: כל מה שניסיתי לומר הוא שלא נבחנו דרכים אלטרנטיבות - זה הכול.

אתי בנדלר: להטיל את גביית האגרה על גוף אחר - אפשר לבחון איזה גוף, באופן שהאגרה הזאת תהיה צבועה, ואז הפגיעה תהיה יותר מידתית.

אתי בנדלר: לפחות לבחון את האפשרות הזאת.

אתי בנדלר: אני לא שמעתי שבחנו, אני שמעתי את יו"ר הרשות אומר:

אתי בנדלר: אני מוכן ללכת הביתה לבדוק את העניין.

אבי כ"ץ: האם אני יכול להעיר לך כמה הצעות נבחנו?

איתן כבל: כמי שהיה תקופה קצרה מאוד ממונה על רשות השידור אני יכול לומר לכם את הדבר הבא.

איתן כבל: הבעיה היא שהם לא יודעים למי בכלל יש מקלט – זאת הבעיה המרכזית.

איתן כבל: יש לפחות 30% שלא מגיעים אליהם בכלל.

איתן כבל: אני כבר לא מדבר על המנגנון שקיים בשביל זה, פשוט לא יודעים שיש להם טלוויזיה.

איתן כבל: האם יותר טוב שינקשו על הדלת בבית, שיעשו מחסומים?

דוד טל: של מי הבעיה שהם לא מגיעים אליהם?

דוד טל: הם מטרידים בצורה נוראית.

משה גביש: בגלל שאין לנו מידע.

דוד טל: לא, סליחה מר גביש.

דוד טל: האזרח אומר לכם שאין לו טלוויזיה, ואתם חוזרים פעם ועוד פעם, ועוד פעם, ועוד פעם, ותובעים לגבות.

חיים אורון: קראו לי להצביע.

קריאה: אולי כדאי לציין שיש סעיף שחזרו בהם מההצעה.

קריאה: נדמה לי שחלק מחברי הכנסת, או חברת הכנסת, - - -

גלעד ארדן: תרשו לי רגע לעשות סדר.

גלעד ארדן: יש לי פררוגטיבה אחת, וזה לעשות כאן סדר.

לאה ורון: חבר הכנסת אורון, לא התחילו לקרוא את החוק.

חיים אורון: חברת הכנסת חזרה בהנחה שכל הארבעה תומכים.

חיים אורון: אני גם יודע לחזור.

חיים אורון: היה דיון בסיעה והסיעה החליטה לתמוך בחוק.

חיים אורון: סיעת מר"צ החליטה לתמוך בחוק באיזון הנכון בין פגיעה בפרטיות - - -

גלעד ארדן: יש פררוגטיבה ליו"ר הישיבה לנהל אותה בסדר שהוא רוצה, ולשים את הנושאים שהוא בוחר על סדר היום.

גלעד ארדן: שמעתי את כולם, הבנתי מה הבעיות בחוק הזה.

גלעד ארדן: כל עוד המציע עצמו, יוזם החוק, לא חזר בו, אז לא רלוונטי מי חזר, מי נשאר, מי הלך ומי בא.

גלעד ארדן: מה שרלוונטי הוא שיושב כאן יוזם הצעת החוק, ומגיע לו את יומו בוועדה.

גלעד ארדן: שמעתי את כולם כאן, הבנתי מה הבעיות.

גלעד ארדן: הבעיה המרכזית היא כפי שהוצע כאן זה נושא הגנת הפרטיות.

גלעד ארדן: לטעמי, אפשר לצמצם את הפגיעה הזאת ולהביא אותה למצב שיגן על הפרטיות של האזרחים.

גלעד ארדן: לגבי כל היתר - ההוצאות, והחששות של HOT ושל YES - אם תשכנעו את רוב חברי הכנסת להתנגד בגלל הסיבות האלו, זכותכם.

גלעד ארדן: אני באופן אישי לא חושב שזה חשש שמצדיק התנגדות להצעת החוק.

גלעד ארדן: אני כן חושב שהחשש מפרטיות הוא דבר שצריך לטפל בו לעומק.

גלעד ארדן: אני מבקש שבזה נתמקד פה בדיון.

גלעד ארדן: כאשר נעבור לקריאות מתקדמות יותר ולסעיפים, אז תבואו אתם עם הצעותיכם איך למזער את הנזקים שאתם טוענים שייגרמו לכם.

גלעד ארדן: המועצה אולי תשקול להציע כאן תיקונים כדי לתת לכם תשלום בגין הטיפול או לא, או להסדיר את זה בתקנות.

גלעד ארדן: אבל, את זה אפשר להשאיר לשלבים המתקדמים יותר.

גלעד ארדן: אני כרגע רוצה לשמוע כיצד רשות השידור חושבת שאפשר להגן על הפרטיות של מאגר המידע הזה.

לאה ורון: אדוני, בכל מקרה הדיון צריך להסתיים בעוד עשר דקות.

חיים אורון: אנחנו חושבים שקיים מנגנון של העברת רשימות בנושא שהוא אפילו עוד יותר רגיש, ואני מדבר על חברי מפלגה.

חיים אורון: כאשר אדם מודיע שהוא עבר ממר"צ למפלגת העבודה, אז כמובן אף מפלגה לא מקבלת את רשימת החברים, אלא יש גורם שלישי שהוא מצליב את שתי הרשימות, והוא מעביר את הדלתא - שבמקרה כזה היא של בודדים, ובמקרה הזה היא כנראה יותר גדולה – לגורם.

חיים אורון: הוא גם מחתים את כל החתימות.

גלעד ארדן: הכול נכון, חוץ מהסיפא, כי רשם המפלגות אכן מקבל, רק לא עושה עם זה כלום.

גלעד ארדן: אם הוא היה עושה הוא היה יכול להגיש כתבי אישום כנגד כל המתפקדים הכפולים.

חיים אורון: זה דבר אחר, אבל המנגנון הוא קיים.

גלעד ארדן: מי הגורם השלישי שיעביר את הדלתא אחר כך לרשות השידור?

חיים אורון: זה יכול להיות - - -

קריאה: משרד המשפטים.

חנה מצקביץ: יש לנו הצעה.

גלעד ארדן: עלתה פה נקודה לגבי הדלתא, כי יכול להיות מצב שבו איש אחד הוא המנוי על הכבלים ועל הלוויין, אבל הוא לא זה בהכרח בעל המקלט והטלוויזיה.

גלעד ארדן: לא כולם נשואים במדינה, אתה חי עם בן או בת זוג שהוא חבר או חברה שלך, הטלוויזיה שלו, ואתה עשית מנוי לכבלים כי אתה מרוויח עכשיו יותר.

איתן כבל: זו בדיוק הנקודה, את זה אפשר לברר בשנייה.

איתן כבל: הרי אם הוא גר אצל חברה שלו - - -

גלעד ארדן: לא אצל, הם שוכרים ביחד דירה.

חיים אורון: נניח שיהיה כתוב למטה שאם אתה לא בעל הטלוויזיה, אתה יכול תוך שלושים יום לערער.

גלעד ארדן: יכול להיות שהחבר שילם.

משה גביש: היום משלמים על החזקה, זה לא בעלות.

משה גביש: אנשים מטעים פה.

משה גביש: אין רישיון להחזקת טלוויזיה, זה לא רכב וזה לא נדל"ן.

משה גביש: אין אדם שמחזיק רישיון לטלוויזיה ועליו חלה החובה - מי שמחזיק.

משה גביש: אם בדירה יש טלוויזיה אז אותה בעיה קיימת היום, מה זה שייך?

משה גביש: אם קיימת טלוויזיה, אין רישיון.

משה גביש: מי שקנה אותה זה לא מעניין.

משה גביש: לא מעניין מי קנה אותה, השאלה מי מחזיק בה.

חיים אורון: אחד צריך לשלם על המכשיר.

חיים אורון: אם אני אמרתי שזה לא המכשיר שלי, אלא זה המכשיר של בת הזוג שלי, אז 100%, היא תשלם.

חיים אורון: ואם יהיה הפוך, הוא ישלם.

איתן כבל: יתחיל גם סכסוך בבית.

גלעד ארדן: עו"ד מצקביץ היועצת המשפטית של הרשות השידור, בבקשה.

חנה מצקביץ: בגלל הזמן הקצר אני אומר שבגדול אנחנו חושבים שאנחנו עומדים בהוראות הפסיקה לעניין הפגיעה בפרטיות, גם במבחן ההתאמה או הקשר הרציונאלי, גם במבחן האמצעי שפגיעתו פחותה, וגם במבחן המידתיות.

חנה מצקביץ: יחד עם זאת, אנחנו מוכנים לשקול יחד - - -

לאה ורון: רגע, יש לכם נוסח מתוקן להצעת החוק?

משה גביש: כן.

חנה מצקביץ: יחד עם זאת, אנחנו מוכנים לשקול עם משרד הפנים להפחית את המידע שאנחנו מקבלים היום אם נקבל את הרשימות האלה - להגיע להסדר.

משה גביש: זה לא שייך, זה לא קשור לעניין.

אתי בנדלר: להסדר עם משרד הפנים?

דנה נויפלד: התעוררה פה הטענה של ד"ר בירנהק - ולא בכדי - בהקשר של העברת הפרטים ממרשם האוכלוסין.

דנה נויפלד: זה המצב הקיים כיום, וזה לא נעשה מכוח חוק, אלא מכוח כך שמשרד הפנים מעביר את הפרטים לרשות השידור.

דנה נויפלד: אנחנו בודקים בימים אלה את היקף המידע שמועבר, ואת הנחיצות שלו לצורך הגבייה.

דנה נויפלד: אנשים מטעמנו נמצאים בדין ודברים עם רשות השידור בעניין הזה לאור הפגיעה בפרטיות בהיבט הזה.

אבי כ"ץ: צמצמנו אותו.

אתי בנדלר: בהתאם לפסיקה שניתנה בבג"ץ.

דנה נויפלד: בהתאם לפסיקה של בג"ץ, ובכלל נעשית בחינה מחודשת של ההסדר הזה נוכח החשיבות של הזכות לפרטיות.

דנה נויפלד: יחד עם זאת, צריך לשים לב שהצעת החוק הזאת היא פוגענית פחות במובן הזה שכאן יש קשר ישיר בין מי שמחזיק את המקלט לבין מי שמשלם את האגרה.

דנה נויפלד: יותר מזה, היום לפי חוק התקשורת יש חובת העברה של ערוץ של רשות השידור על התשתית של הכבלים והלוויין.

דנה נויפלד: כלומר, הנתונים האלה נמצאים בידי הכבלים והלוויין מכוח החוק.

דנה נויפלד: המחוקק קבע שיש חובה להעביר את הערוצים האלה על התשתיות, ולכן מכוח ההעברה הזאת המידע הזה מצוי בידי חברות הכבלים והלוויין מלכתחילה.

דנה נויפלד: הועלו פה קשיים, אבל אני הייתי מאוד נזהרת ומציע להיזהר בקריאה האומרת שהחוק הזה הוא לא חוקתי.

אתי בנדלר: עו"ד נויפלד, אני מבקשת שתבחנו מה יקרה בהמשך כשה-D.T.T- השידורים הדיגיטאליים - יעלה לאוויר?

אבי כ"ץ: לעניין ההטרדה שהועלה על-ידי ד"ר בירנהק - בן משפחה שגר עם מישהו שמשלם אגרה, כיום בחוק הוא פטור, כך שלא תהיה שום הטרדה.

גלעד ארדן: זה לא רלוונטי.

גלעד ארדן: לצערי, אנחנו לא נספיק היום לגמור להקריא ולתקן ולהצביע על הצעת החוק, כי בשעה 12:00 יש בחדר ההרצאות דיון מצולם ומשודר עם נגיד בנק ישראל.

גלעד ארדן: אבל, אני רוצה עוד לפני הפגרה להצביע על הצעת החוק הזאת.

גלעד ארדן: לכן, אני מבקש מהממשלה לשבת עם המציע או עם מי מטעמו, וביניכם, ועם נציגי רשות השידור, למתן ככל שניתן את הפגיעה בפרטיות.

גלעד ארדן: תזכרו שיש גם את הקריאה השנייה והשלישית, ושיהיה זמן יותר ארוך.

גלעד ארדן: תוך שבועיים אני אקבע דיון נוסף, שבו תהיה גם הצבעה.

גלעד ארדן: עד אז תביאו נוסח שעונה על חלק מהדברים שעלו כאן.

גלעד ארדן: שוב אני אומר, קחו בחשבון שיש לנו אחר כך את כל הפגרה למצוא פתרונות עד הקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: בישיבה הקרובה שתתקיים בתוך כשבועיים כפי שאמרתי, אני - - -

איתן כבל: האם בפגרה אתה עדיין יושב-ראש?

גלעד ארדן: חלק ממנה, כן.

איתן כבל: אז אני אבקש שזה יהיה בחלק שאתה תהיה.

דוד טל: אגב, הוא קצר מאוד.

גלעד ארדן: תראה, אם דוד טל לא יהיה נחוש כל כך להדיחני - - -

דוד טל: אבל, יושב-ראש הסיעה שלך ביקש ממני.

גלעד ארדן: כל מה שיושב ראש הסיעה שלי מבקש, אתה עושה בכזאת נחישות?

דוד טל: אני משתדל ל- - -

חיים אורון: חבר הכנסת ארדן, אני מעולם לא כל כך רציתי שתמשיך כמו בעניין הזה.

גלעד ארדן: אני אנהל את הישיבה הבאה.

אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר בכנות שכלל לא ברור לי שבמועד מאוחר יותר אף אם הוועדה תאשר נוסח כלשהו לקריאה ראשונה, שהוא יספיק להיות מפורסם, להתפרסם ברשומות לפני היציאה לפגרה.

אתי בנדלר: אני פשוט לא רוצה ליצור כאן הטעיה.

גלעד ארדן: אם אדוני יכול להבטיח לי שהממשלה תיפול עד תום הפגרה, אני מתחייב להעביר את זה עד לפני הפגרה לקריאה ראשונה.

גלעד ארדן: נכנס דיון מיוחד באחד הימים הקרובים.

גלעד ארדן: אבל, לי לא נראה שבחצי השנה הקרובה זה עומד לקרות.

גלעד ארדן: אפילו הקשבתי ליו"ר סיעת העבודה שהמפתחות סך הכול בידיהם בעניין הזה.

גלעד ארדן: נראה לי שהחוק הוא בסדר, לא צפוי שהוא ייפול בגלל קריסת הממשלה.

חיים אורון: שאלו אותי קודם מי יכול להיות נאמן.

חיים אורון: למשל, הממונה על אבטחת מידע במשרד המשפטים.

גלעד ארדן: עו"ד נויפלד, הממשלה תומכת, ואני מתכוון לקדם את זה.

גלעד ארדן: תמצאו באמת האם יש גורם.

דנה נויפלד: אנחנו?

דנה נויפלד: ממש לא.

דנה נויפלד: משרד המשפטים לא עושה הצלבות.

גלעד ארדן: לא אמרתי שאתם.

גלעד ארדן: אני רק רוצה שזה יהיה גם על דעתם, זה חשוב.

גלעד ארדן: תודה רבה, הישיבה נעולה.