הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 17, פרוטוקול מספר 109, 2008-06-24 12:00

סופה לנדבר: נתחיל את הישיבה.

סופה לנדבר: אני רוצה לברך אתכם על זה שהגעתם לכאן.

סופה לנדבר: אני רוצה להמשיך את הישיבה שהיתה בחודש נובמבר.

סופה לנדבר: אני חשבתי שאנחנו כבר מאחורי הסיפור של סגירת הספרייה העירונית ברוסית בירושלים אבל מתברר שלא כך הם הדברים.

סופה לנדבר: אמנם קיבלנו לא מעט מכתבים ואנחנו קיבלנו את ההבטחה של ראש העיר ושל עיריית ירושלים שהספרייה לא תיסגר ואנחנו קיבלנו כמה פתרונות שדעתי חלק מהפתרונות היו יכולים להיות מקובלים.

סופה לנדבר: אנחנו כרגיל נעשה סבב היכרות ונתחיל את הישיבה.

סופה לנדבר: רבותיי, אתם כולם יודעים שהספרייה הוקמה בשנות התשעים והספרייה קיימת, היא נכס, היא אוצר לא רק של העיר ירושלים, אלא נכס של כל העלייה ממדינות חבר העמים.

סופה לנדבר: זאת ספרייה הכי גדולה ברוסית וזאת ספרייה שהיא אוצר של כולנו.

סופה לנדבר: אנחנו כולנו יודעים שבכל בית עלמין יש פינת השמדה של ספרי קודש.

סופה לנדבר: לספרים האלה מתייחסים לא רק כספרי קודש, זה דבר הכי חשוב ואסור להתייחס לספר אחרת מאשר בכבוד הכי ראוי.

סופה לנדבר: מתברר שבעיריית ירושלים לא לכל הספרים מתייחסים באותה צורה.

סופה לנדבר: אנחנו קיימנו ישיבה בחודש נובמבר ושום דבר מאז לא זז.

סופה לנדבר: לדעתי אין פתרון.

סופה לנדבר: הנכס נמכר לפני כמה חודשים, בחודש פברואר.

סופה לנדבר: רק עכשיו נודע לספרייה שהם צריכים לאסוף את הספרים ולהכניס אותם ולהעביר אותם למקום שאף אחד לא יודע בינתיים איזה מקום הוא.

סופה לנדבר: אנחנו בישיבה דיברנו עם מפעל הפיס, ומפעל הפיס התייחס בשיא הרצינות לספרייה ואמר שמוכנים לבנות את הנכס.

סופה לנדבר: רק עיריית ירושלים צריכה לבנות, מה אתם צריכים לבנות, כמה פרויקטים אתם בונים היום בירושלים?

סופה לנדבר: שלושים?

יובל ויטנברג: עשרות.

יובל ויטנברג: אם העירייה תחליט להקצות את הכסף של מפעל הפיס לטובת הפרויקט הזה אז אין שום בעיה.

סופה לנדבר: חברי כנסת, אתם רוצים להתייחס עכשיו או אחרי שתשמעו.

אלכס מילר: אני רק אתמול הייתי בכנס של טכנולוגיה וחינוך.

אלכס מילר: אחת מהבעיות הקשות שעלתה שם שבעצם היום ילדים יש להם בעיה מאוד קשה עם סבלנות.

אלכס מילר: אין להם סבלנות.

אלכס מילר: הכול יש באינטרנט.

אלכס מילר: היום מערכת החינוך לא מצליחה להחזיר את אותו מנגנון של חבר'ה צעירים שהיו קוראים ספרים, היו מוצאים את החומר בספרים, והיו מכירים את החומר כמו שצריך.

אלכס מילר: ולא מוצאים פיסקה לטובת דבר כזה או אחר באינטרנט.

אלכס מילר: אני חושב שעצם המנגנון של סגירת ספריות ופגיעה בתורת הספר במדינת ישראל לוקחת אותנו לכיוונים לא נכונים שמפתחים בעצם את הנגטיביות אצל ילדים בלימודים כאלה ואחרים.

אלכס מילר: אני מציע באמת שעיריית ירושלים תביא החלטה חד משמעית ותספק בעצם את הסחורה לאותו ציבור שצריך לקרוא.

אלכס מילר: ואין מה לעשות, גם לשפה הרוסית יש היסטוריה די ארוכה ויש הרבה מאוד אנשים שחוץ מהשפה הרוסית לא יודעים שום שפה אחרת וחייבים לתת להם את המענה.

אלכס מילר: אז התשובה היא בעיריית ירושלים ועם התשובה הזאת אנחנו נפעל.

יולי יואל אדלשטיין: ברשותך גברתי יושבת הראש, רק פשוט להזכיר לכולנו, וכפי שכבר נאמר אני הייתי מופיע בנייר שהוצג לפנינו על ידי מרכז מחקר.

יולי יואל אדלשטיין: יש לעניין הזה היסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: יושבים כאן נציגי משרד הקליטה שבטח יעדכנו אותנו בהיסטוריה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא איזשהו פרויקט עירוני שהעירייה בזמנו החליטה להקים ועכשיו מה לעשות השתנו הנסיבות והעירייה לא יכולה להמשיך, כמו שלצערי היו הרבה סיפורים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: העירייה מקימה תזמורת ואחר כך אומרת לא יכולה להחזיק את התזמורת.

יולי יואל אדלשטיין: כאן זה משהו אחר.

יולי יואל אדלשטיין: זה גוף שהוקם והתפתח לאורך שנים ובאיזשהו שלב שהוא כבר היה גוף גדול ומתפקד הוא עבר לעיריית ירושלים ועבר יחד עם בעצם נכס, בית שאחסן את הספרייה לאורך שנים.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו השתנו הנסיבות, והבית כפי שאנחנו רואים נמכר, ועכשיו זה מעבר לטבעי לעירייה שבאמצעות הספרייה הזאת נתנה מענה לעולים גם בירושלים וגם מחוצה לה.

יולי יואל אדלשטיין: גם כשר הקליטה הייתי נעזר בספרייה, לא פחות ולא יותר.

יולי יואל אדלשטיין: כי כמו שאנחנו כולנו מכירים את המציאות אתה מגיע לאופקים או לשדרות או חצור הגלילית ואומרים למה אתה לא מספיק עוזר בכל מיני דברים, אז אני מודה כאן לפרוטוקול שבהרבה מקרים אמרתי, אתם יודעים מה, אני יכול לעזור לכם עם ספרים.

יולי יואל אדלשטיין: כי בספרייה הזו בירושלים תמיד היה מצב שברגע שהם גילו שיש יותר מספר אחד או איזשהו ספר שהם יכולים להעביר למקום אחר, הדברים האלה עברו לעיירות פיתוח, לספריות מתחילות, לספריות בבתי אבות, ואני מודה כאן בפה מלא שגם אני נעזרתי.

יולי יואל אדלשטיין: לכן מדובר כפי שכבר נאמר, מקום שחשיבותו מעל ומעבר, לא רק לירושלים, ודאי קודם כל לירושלים וסביבתה, ואני כאן בעצם מצפה לתשובה מיידית ומאוד מאוד מקווה שלא תתכנס בשום ועדה עוד ישיבה על הנושא הזה.

סופה לנדבר: הצטרפו אלינו חברי כנסת נוספים אסתרינה טרטמן ודודו רותם ואתם רואים שבעצם העניין של ספרייה הוא חשוב לכולנו ובגלל זה בישיבה היום יש כל כך הרבה חברי כנסת, אפילו חברי כנסת שלא חברים בוועדה אבל העניין הזה מעניין אותם.

סופה לנדבר: אלה שלא קוראים רוסית.

סופה לנדבר: בבקשה אסתרינה.

סופה לנדבר: אסתרינה טרטמן: חברים כמו שציינה חברתי חברת הכנסת לנדבר, כידוע אני אינני קוראת רוסית.

סופה לנדבר: אבל אני חושבת שדווקא אנחנו העם שהוא נחשב כעם הספר, וציבור האוכלוסייה של דוברי הרוסית שאני למדתי להכיר אותם שייכים לאוכלוסייה היותר משתמשת ביכולת קריאה בספר, ואני מכבדת את זה, והלוואי וכולנו היינו עובדים ברמה כזאת של אכפתיות וקריאה ואינטיליגנציה.

סופה לנדבר: השילוב ביניהם, של מדינת ישראל, העם היהודי, עם הספר, ומתן היכולת לאוכלוסייה שאינה קוראת היטב עברית לתת להם את הכלים להמשך הקריאה הוא דבר שאין עליו ויכוח.

סופה לנדבר: אני חושבת שכל בר בי רב, כל אדם בעל היגיון שמשלב את זה עם מצפון לא יכול לעמוד כנגד הדבר הזה.

סופה לנדבר: מכיוון שזה נראה בעיניי מאוד חשוב אז מצאתי לנכון להגיע לכאן, לומר את שני המשפטים, ואני מתנצלת כי אני עוסקת בתחומים אקולוגיים, מחכים לי בחוץ לסיור של זכויות לנשום אוויר נקי לתושבי הדרום, אז אני פשוט חייבת לעזוב.

סופה לנדבר: אבל באתי לכאן באמת להביע תמיכה, לאחל הצלחה.

סופה לנדבר: הפרויקט שלך מבורך, חשוב, כמו כל הדברים האחרים שאת עושה, ואני מאחלת לך הרבה הצלחה וטוב מאוד שיש לנו נציגה שכל כך אכפת לה בכנסת.

סופה לנדבר: תודה לכם וסליחה.

סופה לנדבר: אני פשוט חייבת לעזוב.

לנה שטרן: נתחיל מזה שיורי זכרונו לברכה לא פעם נלחם עבור הספרייה גם בכנסת, גם בעיריית ירושלים.

סופה לנדבר: הוא היה ממייסדי פורום שהקים את הספרייה הזאת.

לנה שטרן: הוא היה אחד מהאנשים שיחד עם קלרה שהיא בעצם המייסדת של הספרייה לקח ארגזי ספרים מהבית שלנו, מהבית של אנשים שהגיעו, וכך נוסדה הספרייה.

לנה שטרן: בעיניי זה מדהים, זה נכס לאומי, הספרייה הרוסית זה נכס לאומי שיש כאן שאלה האם לפרק אותו, לאחסן אותה באיזשהו מקום.

לנה שטרן: בעיניי זה עומד באותה דרגה כמו הספרייה של האוניברסיטה ברמת גן.

לנה שטרן: מישהו חושב שאפשר לסגור אותה ולהעביר אותה לאיזשהו מקום.

לנה שטרן: אני לא חושבת שזה אפשרי.

לנה שטרן: חוץ מזה, זה לא רק נכס לאומי של מדינת ישראל.

לנה שטרן: בעולם כולו יש כמה וכמה ספריות שמפוזרים בארצות התפוצה, בארצות איפה שיש קהילות רוסיות, והספרייה הירושלמית היא עומדת בשורה אחת עם הספריות הרוסיות בפריז ובארצות הברית ובכל מיני מקומות בעולם.

לנה שטרן: איך אפשר לקחת דבר כזה ולהעביר אותו לעזאזל, לא יודעת, בכלל לדון בעניין הזה.

לנה שטרן: זה רק מראה על זלזול לתרבות שהביאו לכאן אנשים מרוסיה ומכל הקהילות לשעבר של ברית המועצות, וגם אני מייחסת את זה לחולשה של מנהיגים של הקהילה הרוסית.

לנה שטרן: אני מצטערת.

לנה שטרן: זה מצוין שאנחנו פה ומצוין שסופה מובילה את העניין הזה אבל זה רק אומר שאפשר לזלזל בנכס לאומי שיש כאן 13 או לא יודעת כמה חברי כנסת דוברי רוסית והם לא מסוגלים להגיד, תשמעו חברים, אפשר להרוס התיישבות יהודית ואפשר גם להרוס את התרבות.

סופה לנדבר: אנחנו מסוגלים להגיד ועוד איך.

סופה לנדבר: לא שמעו אותנו ואנחנו עוד לא התרגזנו.

סופה לנדבר: כי אנשים שיודעים לקרוא ואנשים אינטיליגנטים עושים את זה בצורה אינטיליגנטית.

סופה לנדבר: אבל הם לא יודעים מה אנחנו מסוגלים לעשות כאשר מרגיזים אותנו.

סופה לנדבר: כאן אני יכולה להגיד לפרוטוקול שמרגיזים אותנו מאוד ואת צודקת מאוד.

דוד רותם: גברתי יושבת ראש, אני קודם כל רוצה למחות ואני רוצה שיובל ויטנברג ישמע את זה טוב, העובדה שראש העיר לא נמצא פה.

דוד רותם: וזו פעם שנייה שאנחנו עסוקים בנושא הזה וראש העיר אין לו זמן.

דוד רותם: כדאי שתמליץ לראש העיר ולפחות תמסור לו ממני אישית שאני אבוא איתו חשבון בעניין הזה על זה שהוא לא מופיע בוועדות הכנסת.

דוד רותם: אני חושב שזה דבר שהוא בלתי ייתכן, הוא לא סביר, הוא לא מקובל.

דוד רותם: עכשיו ראש עיריית ירושלים יודע לפנות לחברי כנסת בכל מיני נושאים.

דוד רותם: זה לא יכול להיות חד צדדי.

דוד רותם: אנחנו קיימנו ישיבה בנושא הזה גברתי היושבת ראש לפני מספר חודשים והבטיחו לנו פתרון.

דוד רותם: אני הייתי בספרייה, אני הייתי בעירייה, אני דיברתי עם אנשים, לפני שבוע דיברתי עם מנכ"ל עיריית ירושלים.

דוד רותם: יאיר מעיין הודיע לי שעיריית ירושלים סגרה הסדר עם ימקא והספרייה עוברת לשם.

דוד רותם: אני מבקש לדעת מעיריית ירושלים בצורה פשוטה, קובי סדן הממונה על הנכסים, הספרייה עוברת בסוף החודש לימקא או שיאיר מעיין לא אמר לי אמת.

דוד רותם: כי אם אומר מנכ"ל עיריית ירושלים, מדבר עם חבר כנסת, בשיחה רשמית, לא בשיחה ידידותית, ולא אומר לי אמת, או משקר אותי, תאמינו לי שיש לזה השלכות.

דוד רותם: ואני לא אחד שיודע לשתוק.

דוד רותם: לא יודע למה.

דוד רותם: נולדתי, בלי רוסית, אבל נולדתי עם פיוזים קצרים.

דוד רותם: אבל אני אומר לכם שוב, אם אתם תודיעו היום בוועדה שהספרייה לא עוברת עד סוף החודש לימקא, יקרו שני דברים.

דוד רותם: אני רוצה שיהיה ברור.

דוד רותם: אחד, העובדה שאמרו לי לא אמת, יהיו לכך השלכות.

דוד רותם: הדבר השני, אני אעשה צעדים מנהליים ומשפטיים שהספרייה לא תפנה את המקום הזה.

דוד רותם: הספרייה תישאר בבניין הזה.

דוד רותם: לכם תהיה תביעה של הקונים.

דוד רותם: אבל הספרייה לא תתפנה משם עד שלא תסדרו לה מקום מכובד וראוי.

דוד רותם: ימקא זה מקום מכובד וראוי.

קובי סדן: המנכ"ל, אני משוכנע שהוא לא אמר לך שעוברים בסוף החודש.

קובי סדן: כי ההסכם עם ימקא הוא קצת ארוך.

קובי סדן: ההסכם עם ימקא אומר שאת השטח הזה אנחנו אמורים לקבל אך ורק בסוף הפרויקט.

קובי סדן: הפרויקט צפוי להסתיים בעוד שנתיים בערך.

קובי סדן: זה רק רצון טוב של ימקא להקדים ולמסור את זה לעירייה.

קובי סדן: זה היה רצון טוב של ימקא לשתף פעולה עם העירייה ולסייע לנו בעניין הזה.

קובי סדן: הפנייה הזאת של העירייה עברה כנראה לימקא העולמית ומשום מה התשובה היתה לא ברורה.

קובי סדן: הם רוצים לבדוק.

קובי סדן: אני לא רוצה להיכנס לשיקולים שלהם אבל בסופו של דבר קיבלנו תשובה שזה לא יהיה אפשרי.

דוד רותם: מתי קיבלתם את התשובה הזאת?

קובי סדן: בימים האחרונים.

קובי סדן: אתמול.

קובי סדן: אז מכבי זו עוד אחת החלופות שאנחנו בוחנים מעבר לשכירויות שאנחנו בודקים ומן הסתם אתם תשמעו על זה.

סופה לנדבר: מתי נמכר הנכס?

קובי סדן: אני לא יודע מתי הוא נמכר.

סופה לנדבר: למה אנחנו יודעים?

סופה לנדבר: אתה לא יודע.

סופה לנדבר: בזמן שהנכס נמכר הייתם צריכים מיד להתחיל לפעול כדי לדעת לאן אנחנו מעבירים את זה.

דוד רותם: האם אתם פניתם למשרד הרצל פוקס ונאמן וביקשתם דחייה בפינוי וקיבלתם תשובה?

קובי סדן: בהחלט.

קובי סדן: נכון.

קובי סדן: זה נכון שכבר בנובמבר היו דיבורים על כך שהמבנה יימכר.

קובי סדן: זה לא אומר מיד שבעל הנכס החדש לא יהיה מוכן להמשיך ולשכור.

קובי סדן: זה לא אומר מיד שהוא ידרוש פינוי.

קובי סדן: זה לא אומר שבאותו רגע אני צריך כבר לשכור נכס אחר.

קובי סדן: לא יעלה על הדעת שהעירייה תשלם שתי שכירויות באותה עת על נכס שעדיין לא התפנה.

קובי סדן: אז זה ברור שזה יהיה איתנו עד שנקבל הודעה פורמלית, וההודעה הזאת נתקבלה רק ב-26 בפברואר שבה נודע לנו, שיש לנו התראה של 4 חודשים לפנות בהתאם להסכם.

קובי סדן: אני כבר מהתחלה ניסיתי לשכנע אולי בכל זאת ימשיכו להשכיר גם בתנאים אפילו יותר טובים.

קובי סדן: כי ידוע לכם שהשכירות היא בעצם תרומה.

קובי סדן: אותו אחד שהיה הבעלים, כנראה מהסיבות שלו בעצם השכיר לעירייה בדמי שכירות מאוד נמוכים ביחס לשוק.

קובי סדן: הבעלים החדש לא מחויב לעיריית ירושלים ובוודאי לא לקהילה הרוסית ואני אמרתי אני מוכן לשלם את דמי השכירות הריאלים.

קובי סדן: לא הצלחנו בזה לצערי.

קובי סדן: הוא כנראה צריך את הנכס הזה.

קובי סדן: קיבלנו הודעה והתחלנו לחפש נכסים.

קובי סדן: אתם צריכים להבין שלמצוא נכס בעיריית ירושלים מעבר לבעיות, אני לא יכול לשכור נכס שיש בו עבירות בנייה, אני מוגבל, עיריית ירושלים לא יכולה לשכור נכס כזה, נכס שאין לו טופס אכלוס.

קובי סדן: יש את התנאים האובייקטיבים של הספרייה.

קובי סדן: זה חייב להיות במקום נגיש לכול האוכלוסייה.

קובי סדן: זה לא יכול להיות בשכונות, זה לא יכול להיות באזורי תעשייה.

קובי סדן: כלומר האפשריות מצטמצמות.

קובי סדן: מעבר לכך שכל אחד עם הדרישות שלו ולא תמיד השכירות היא ריאלית.

קובי סדן: יש דרישות מופרזות שאנחנו לא יכולים להסכים להן.

קובי סדן: למשל, אנחנו רוצים להבטיח את הנושא הזה בכל שכירות, לשכור לתקופה הכי ארוכה עם אופציה של העירייה לצאת.

קובי סדן: כמו שאתם ודאי יודעים יש פה תקצוב של משרד הקליטה לתקצוב השוטף.

קובי סדן: הרי משרד הקליטה יחליט בשנה הבאה לא לתקצב את זה.

קובי סדן: אני מניח שזה לא יקרה.

קובי סדן: אבל נניח.

קובי סדן: אז העירייה תימצא עם נכס שהיא שוכרת אותו ללא אפשרות להפעיל אותו.

קובי סדן: במצב כזה אני אהיה חייב להחזיר את הנכס.

קובי סדן: לרגע לא נחנו כדי למצוא פתרון.

קובי סדן: דרך אגב קיבלנו אורכה של חודשיים נוספים, למרות המכתב הזה של עד יולי.

קובי סדן: אז יש הבנה.

דוד רותם: מה פירוש?

דוד רותם: עד סוף ספטמבר?

קובי סדן: עד ה-1 לאוגוסט התחייבות להישאר שם.

אלכס מילר: אתה מדבר איתי כמו פוליטיקאי.

אלכס מילר: אם זה שעיריית ירושלים מצפה לקבל מאיתנו בדברים שאתם פונים.

אלכס מילר: אז סבבה.

קובי סדן: לא נעשה את ההתחשבנות הזו.

קובי סדן: אני ממשיך במגעים עם עורכי הדין של הבעלים.

סופה לנדבר: איזו פגישה היתה צריכה להיות אצלך היום?

קובי סדן: אנחנו ממשיכים לחפש ואם אני מוצא נכס ואני מביא להם חוזה שכירות גם אם פיזית לא יוכלו לעבור ב-1 לאוגוסט הם יפעלו מול הבעלים לשכנע אותו לתת לנו עוד כמה ימים, עוד שבועיים, עד שאנחנו נעבור.

קובי סדן: מחר אמורה להתקיים פגישה עם מקום ששם נפל בגלל תנאי השכירות.

קובי סדן: הם מוכנים לבוא ולשמוע.

קובי סדן: אני מניח בסופו של דבר שהם יתגמשו גם אם העירייה תשלם יותר דמי שכירות, לא יהיה נורא.

קובי סדן: אני כמעט בטוח שבסופו של דבר נמצא נכס.

דוד רותם: האם יש נכס ספציפי?

קובי סדן: כן.

קובי סדן: מרכז כלל.

קובי סדן: שמקובל על רוקסנה.

דוד רותם: כמה זמן ייקח לשפץ אותו?

קובי סדן: אני לא יודע.

דוד רותם: אתה ראית את הנכס?

קובי סדן: מי שצריך לדעת מה הפרוגרמה, מה צריך לעשות בנכס זה אנשי הספרייה.

דוד רותם: אני רוצה לדעת תוך כמה זמן אפשר לחתום על חוזה במרכז כלל?

קובי סדן: אם העניינים יסגרו מחר זה עניין של ימים.

דוד רותם: אני רוצה לרשום פה התחייבות של עיריית ירושלים.

דוד רותם: ואתה ממונה על הנכסים.

דוד רותם: אתה יכול לתת לי התחייבות, האם אתה יכול לתת לי התחייבות שהספרייה תתפקד במקום מסוים עד תאריך ההעברה, ואז היא תעבור, נניח שהיא תפנה ב-15 לספטמבר, ייקח שבוע להעביר אותה, ב-22 לספטמבר היא תהיה במקום אחר.

דוד רותם: אני אגיד לך למה, כי אני רוצה התחייבות של עיריית ירושלים.

קובי סדן: אני הרי לא יכול להתחייב בשמם של הבעלים שהוא יאשר לי עד ספטמבר.

קובי סדן: אני מתחייב שאנחנו נעשה כל מאמץ, גם לשכנע אותם לתת לנו את האורכה.

דוד רותם: כל מאמץ אני כבר שומע חצי שנה וכל פעם מספרים לי סיפור אחר ולא עושים כלום.

דוד רותם: לא נעשה כל מאמץ.

דוד רותם: לא מקובל עלי שעיריית ירושלים, אתה מבין אתה לא איזה קבלן בניין או איזשהו מפקח, אתה עיריית ירושלים, זה אימפריה.

דוד רותם: אל תזלזל.

דוד רותם: אתם לא כל כך גדולים שאתם יכולים לעשות את עצמכם כל כך קטנים, ואתם לא כל כך קטנים, עיריית ירושלים היא אימפריה.

דוד רותם: אין לי ספק שאם מקבלים החלטה לטפל בעניין ברצינות אז אפשר לסגור במרכז כלל תוך שלושה ימים, אפשר להיכנס לשיפוצים תוך שבוע נוסף, ואפשר לבוא לבעלים, ואם תהיה לך בעיה תבוא אלי, אני אלך איתך ליעקב נאמן, ולסכם איתו שמכיוון שהתחילו שיפוצים אנחנו מבקשים אורכה של עוד חודש.

דוד רותם: אני אגיד לך גם למה.

דוד רותם: הספרייה לא תצא ב-1 לאוגוסט.

דוד רותם: מה יקרה?

דוד רותם: אז הוא ילך לבית משפט.

קובי סדן: לא לפרוטוקול.

דוד רותם: אני מדבר רק לפרוטוקול.

דוד רותם: אני רוצה שזה רשום אצלכם.

דוד רותם: אני רוצה לשמוע ממך מתי סוגרים עניין עם מרכז כלל ומתי מתחילים שיפוצים.

קובי סדן: איך אני יכול לדעת מה הצד השני יעשה.

דוד רותם: מה זה הצד השני?

דוד רותם: קיבלת הצעה?

קובי סדן: ההצעה שהיתה לא היתה רלבנטית.

קובי סדן: אנחנו ניגשים מחר לשמוע הצעה אחרת שלהם.

דוד רותם: מה לא היה מקובל בהצעה הקודמת שלהם?

קובי סדן: שהם דרשו שזה יהיה עשר שנים ללא אפשרות יציאה.

קובי סדן: זה דבר שאני לא יכול להסכים אליו.

דוד רותם: למה?

דוד רותם: כי יפסיקו לתקצב?

קובי סדן: אני לא יודע.

דוד רותם: שתקציב התרבות של עיריית ירושלים יתקצב.

דוד רותם: מה קרה?

דוד רותם: אתם מתקצבים הרבה.

קובי סדן: זה לעשר שנים.

דוד רותם: מה אכפת לך.

דוד רותם: יש בחירות בעוד חצי שנה.

סופה לנדבר: סליחה.

סופה לנדבר: אנחנו נמשיך.

סופה לנדבר: אני קודם כל רוצה להבין.

סופה לנדבר: מה שאתה עכשיו עושה אתה אומר כמו שחבר הכנסת אמר נכון, חלק מהפוליטיקאים יודעים לעשות את זה, סחור סחור, ואני לא מקבלת את זה.

סופה לנדבר: אני רוצה דברים ברורים.

סופה לנדבר: אנחנו עושים ישיבה שנייה.

סופה לנדבר: אנחנו נעשה בחודש אוגוסט ישיבה שלישית.

סופה לנדבר: אנחנו נבקש שוב שראש העיר יגיע לכאן.

סופה לנדבר: אני חושבת שלי אישית מאוד לא נוח לעבוד אפילו מול אנשים מאוד בכירים של העירייה.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה נכס של עיריית ירושלים.

סופה לנדבר: וככה אנחנו חברי הכנסת מבינים ואנחנו רוצים לבקש שראש העיר יגיע לישיבה הבאה.

סופה לנדבר: עכשיו אני מבינה שאתה לא רוצה להתחייב, אבל אתה צריך להבין, אנחנו לא ניתן לאסוף את הספרים.

סופה לנדבר: הספרים יהיו במקום עד שעיריית ירושלים תמצא את הפתרון.

סופה לנדבר: אני במקביל רוצה ומבקשת להתחיל את הדברים מול מפעל הפיס.

סופה לנדבר: מה שאתה עכשיו מדבר זה לטווח של כמה שנים.

סופה לנדבר: בתקופה הזאת אתם צריכים לבנות את הספרייה כמו שאתם יודעים לבנות עם מפעל הפיס, מוסדות ציבוריים, אתם צריכים לבנות את הספרייה.

סופה לנדבר: כאן לא נמצא היום שגריר רוסיה במדינת ישראל אבל הוא ביקש למסור שהוא נמצא היום בחו"ל.

סופה לנדבר: הוא אמר שהוא לעיתים קרובות מגיע לספרייה והוא אמר שנכס כזה מזמן לא היה לרשותו.

סופה לנדבר: אז אני חושבת שאתם צריכים להבין את המשמעות של הדברים.

סופה לנדבר: אני לא רציתי להביא לכאן את כל הקוראים של הספרייה הזאת אבל עם גופותיהם יעמדו מולכם ולא יתנו לאסוף את הספרים.

יובל ויטנברג: אני חושב שגם ראש העיר רואה חשיבות רבה בספרייה.

סופה לנדבר: במילים יפות כן.

יובל ויטנברג: לגופו של עניין, ברגע שהתקבלה ההודעה יכולנו לפעול, (א) לבקש אורכה ואת זה עשינו וביקשנו כמה פעמים ולאחרונה זה ניתן עד ה-1 לאוגוסט.

סופה לנדבר: כן אבל למה אתם חיכיתם עד הרגע האחרון?

יובל ויטנברג: מה זאת אומרת?

סופה לנדבר: מה זאת אומרת, מתי זה נמכר?

יובל ויטנברג: ההודעה התקבלה בפברואר.

סופה לנדבר: נו בסדר.

סופה לנדבר: מפברואר, לא יכולתם להכין את הדברים?

סופה לנדבר: אל תחשבו שאנחנו נאיביים.

סופה לנדבר: אנחנו נאיביים אבל לא עד כדי כך.

יובל ויטנברג: ראש העיר מחליט מה העדיפויות.

קובי סדן: כל נכס שבדקנו לא התאים כל אחד מסיבה אחרת.

קובי סדן: אתם לא חושבים שמצאנו נכס שהוא מתאים עם נגישות במחיר סביר עם תנאים טובים ואמרנו, לא, אנחנו נסגור את הספרייה.

יובל ויטנברג: העירייה מעוניינת לאתר נכס חלופי הולם שיתאים לצורכי הציבור ולכן זה אורך זמן.

יובל ויטנברג: חתימה על הסכם לא תמיד תלויה רק בנו.

יובל ויטנברג: תלויה גם בצד השני ולכן הקושי להתחייב.

יובל ויטנברג: אם זה היה נכס עירוני של הקצאה עירונית אז זה משהו אחר.

יובל ויטנברג: אבל פה יש הרי צד שני שצריך להסכים לתנאי של עשר שנים שדרך אגב, גם אם קובי יסכים לו, הממונה על הנכסים, אני לא בטוח שהיועץ המשפטי יאפשר את הדבר הזה.

יובל ויטנברג: כלומר שזה לא איזו גחמה פרטית של מישהו.

דוד רותם: גם בעיריית ירושלים עושים כל מה שאומר היועץ המשפטי?

יובל ויטנברג: מה שנותר לעשות זה לעשות מאמצים ויש עוד נכס מעבר לנכס בבניין כלל שמנסים לסכם איתו כדי כמה שיותר מהר לסיים את הנושא הזה, וזה כרגע מה שנעשה.

יובל ויטנברג: אני מקווה מאוד.

דוד רותם: אנחנו נכנס ישיבה קצרה בשבוע הבא כדי שתדווחו.

יובל ויטנברג: אנחנו נעביר לכם כמו שהעברנו עד עכשיו דיווחים בכתב.

סופה לנדבר: אבל זה לא שווה שום דבר.

סופה לנדבר: זה סתם נייר.

סופה לנדבר: מפני שאתם התייחסתם בדיוק אחרי שאנחנו עשינו את הישיבה.

סופה לנדבר: ואתם אמרתם, א', ב', ג', ד', זה אפשרי לעשות, ואנחנו ניתן לספרייה לבחור מה שהיא רוצה בתוך ההמלצות שאנחנו הבאנו לוועדה לפניות הציבור ומזה שום דבר לא יצא.

שלומית אבינח: 3 לדצמבר אם אפשר להקריא לפרוטוקול.

שלומית אבינח: המכתב שחתום עליו עורך דין יובל ויטנברג בעקבות הישיבה הקודמת: "בשל חשיבות הנושא ומורכבותו מתקיימת עבודת מטה מקיפה ומהירה, שיתוף מנכ"ל העירייה במטרה לבחון חלופות שונות לפעילות הספרייה העירונית הרוסית בירושלים לרבות פנייה למפעל הפיס בנידון.

שלומית אבינח: לאחר בדיקה שקיימתי ואחרי שיחה טלפונית עם מנהלת הוועדה שלומית עולים עד כה הממצאים הבאים, (א) בעלי הנכס מחזירים מכתב מ-30 בדצמבר 2007.

שלומית אבינח: בעלי הנכס הנידון לא פנו לעירייה לפינוי הנכס למרות שעל פי ההסכם במידה והבעלים יבקשו פינוי השוכרים נדרשת הודעה מוקדמת של 4 חודשים לפחות.

שלומית אבינח: עם זאת על מנת להיערך למקרה בו תינתן הודעה כאמור בחנו חלופות שונות להמשך הפעילות כמפורט להלן.

שלומית אבינח: (א) (1) גם במקרה שהנכס יימכר תוכל עיריית ירושלים להמשיך ולשכור את הנכס מהרוכש.

שלומית אבינח: (2) להקצות לדוברי הרוסית אגף מיוחד במסגרת ספרייה עירונית מרכזית המתוכננת להיבנות במרכז העיר על פי תוכנית מתאר עירונית לספריות.

שלומית אבינח: (3) לרכוש את הנכס בשיתוף משרד הקליטה/מפעל הפיס (4) לפעול לבניית ספרייה עירונית רוסית חדשה בשיתוף מפעל הפיס.

שלומית אבינח: לצורך כך יש להקצות קרקע ציבורית מתאימה, תהליך אשר עשוי להימשך זמן רב.

שלומית אבינח: לאור האמור לעיל ספק אם פנייה למפעל הפיס בשלב זה תוכל לקדם את הנושא.

שלומית אבינח: בתקופה הקרובה נבחן את החלופות השונות ונגבש עמדה לקידום הנושא.

שלומית אבינח: אדאג לעדכנך בכל התפתחות".

דוד רותם: אתם פניתם למפעל הפיס?

דוד רותם: גיבשתם את החלופה הראוייה?

סופה לנדבר: הם אפילו לא יודעים על המכתב הזה.

דוד רותם: עברו 6 חודשים, אתם גיבשתם איזו חלופה?

קובי סדן: לאשר במקום שכירות חלופית.

דוד רותם: אני מוכרח לומר שהיא לא מופיע במכתב הזה.

יובל ויטנברג: כל החלופות האחרות שברור שלא יקרו בשנה הקרובה.

דוד רותם: עם כל הכבוד למכתב הזה הוא חוץ מאשר בלה בלה שום דבר.

דוד רותם: החלופה של מציאת מקום בשכירות לא מופיעה במכתב הזה בכלל.

דוד רותם: כי אתם לא בדקתם את זה בזמן.

דוד רותם: זה בדיוק העניין.

דוד רותם: חשבתם אנחנו נדבר שמשרד הקליטה ייתן.

דוד רותם: חבר'ה עברית אני יודע לקרוא.

יובל ויטנברג: אפשרות עם בעל הנכס להמשיך ולהשכיר.

יובל ויטנברג: זה ברור שאם לא נשכיר אז שוכרים נכס אחר.

יולי יואל אדלשטיין: כשאני רואה מכתב כזה, אני אזרח, אני לא עובד בספרייה, כשפעם ראשונה אני שמעתי שמוכרים את הנכס ובפעם הראשונה ניסינו למנוע את מכירת הנכס אנחנו כבר ידענו למה הנכס נמכר.

יולי יואל אדלשטיין: כשכותבים לי כבר חצי שנה יותר מאוחר אנחנו נבדוק את האפשרות לשכור את הנכס לצורכי הספרייה אז יש בזה, תסלח לי, היתממות.

יולי יואל אדלשטיין: כשכותבים לי במכתב רשמי, מה, אנחנו לא יודעים למה הנכס נמכר, ולמה התעקשו כל כך ולמה שכנעו את הבעלים הקודמים שחייבים למכור אותו.

יולי יואל אדלשטיין: דבר שני, כשכותבים לי שעיריית ירושלים תבחן את האפשרות, עורך דין ויטנברג, אני פונה אליך, כשאתה כותב לי שאתה תבחן את האפשרות לרכוש את הנכס יחד עם משרד הקליטה אני מניח שבשיחת טלפון אלמנטרית לאדון נשפיץ הוא היה עונה לך בתור פקיד נאמן שמשרד הקליטה לא רוכש נכסים, אין מצב כזה.

יולי יואל אדלשטיין: אז לא כותבים דבר כזה במכתב בשיא הרצינות לוועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ודבר אחרון, אני לא מן המיליטנטים, אני לא אוהב פה דיבורים, אנחנו נצעק, אנחנו נעשה, אני אומר לכם בשיא הרצינות ובטון שקט, שאם יהיה איזשהו סימן מן הספרייה שיש נסיון לפנות או לאחסן לתקופה ארוכה או משהו, אני אישית אארגן שם תורנות של חברי כנסת, יש לנו ברוך השם חסינות, זה לא בניין פרטי, אני אישית אארגן תורנות של חברי כנסת 24 שעות ביממה יהיה שם מישהו מחברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לא נגיע לזה אני מקווה.

סופה לנדבר: אנחנו לא רוצים לאיים.

סופה לנדבר: אנחנו כבר אמרנו את זה, אנחנו לא ניתן לפנות.

30700: קודם כל אני מודה לכם על קיום הישיבה והאמת היא שאני שומע אתכם מדברים ותודה לכם.

30700: אני חושב שחברי הכנסת עושים מה שהיה צריך לעשות מזמן.

30700: ולהזכיר לכולם, אני לא רוצה לחזור על עיקרי הדברים.

30700: יש לנו בעיה של מוטיבציה של ראש עירייה שזה לא מעניין אותו.

30700: כמו שלא מעניין אותו מוסדות תרבות.

30700: אני מדבר על מתווה לפתרון.

30700: לגופו של עניין, החלופה שבחר ראש עיריית ירושלים זה החלופה הכי פחות טובה לספרייה הרוסית.

30700: החלופה הטובה היותר היתה או לרכוש את הנכס או מיד להניע מהלך, ולא שמעתי את זה ולא ראיתי פנייה למפעל הפיס, לחפש מיד פתרון קצת יותר אסטרטגי של מבנה ראוי.

30700: הספרייה יושבת 18 שנה במבנה ראוי, נגיש, תואם, והפתרון הטוב ביותר שהוא לא מוצא זה לנסות היה לרכוש אותו, ולא נעשה שום צעד אמיתי ורציני לרכוש את הנכס.

30700: כי אין את המוטיבציה.

30700: עכשיו הניסיון שלי במערכת העירונית נכון להיום, ואני גם פניתי בעניין הזה לוועדת התרבות ולוועדת הכלכלה במשותף, ראש העירייה כן מבין כשמתנים לו דברים.

30700: אם הכנסת שמוציאה 170 מיליון שקל לא מסומן לעיריית ירושלים ועיריית ירושלים לא אכפת לה מתחום התרבות והמוסד הוא מוסד תרבותי, ולא אכפת לה מהספרייה, אני ממליץ לכם כחברי כנסת לבחון איך מתנים הכנסות של כסף ממשלתי, לא עירוני, למערכת העירונית.

סופה לנדבר: כבר בדקנו את זה מול ועדת כספים.

סופה לנדבר: זה לא קשור לוועדת כספים.

30700: עם כל הכבוד אני אסביר עוד פעם והדבר הזה עלה על השולחן ולא ירד מהשולחן.

30700: כשממשלת ישראל או הכנסת מעבירה כספים לא מסומנים לעיריית ירושלים 170 מיליון שקל, היא בהחלט יכולה לדרוש לדאוג לאינטרסים, לא רק העירוניים, אלא גם לאינטרס הציבורי הכללי.

30700: והספרייה היא ספרייה רוסית.

30700: גם עיריית ירושלים צריכה להיות שותפה לתהליך הזה ואפשר, וצריך לדרוש מעיריית ירושלים לתהליך הזה.

30700: והדבר הכי כואב שגם עכשיו לא מדובר בעיריית ירושלים והבעיה היא לא עם קובי סדן.

30700: קובי סדן באמת עושה מאמץ מאוד גדול, אני חייב להגיד לזכותו לעזור לנסות לקדם את הספרייה.

30700: הבעיה היא זה לא הוא.

30700: זה הדרג שמתווה את המדיניות.

30700: והמדיניות צריכה להיות למצוא מיד, ואם לא נותנים לך את הזכויות ל-10 שנים למצוא מיד פתרון ולמצוא בית קבע, לשים את זה בסדר עדיפויות גבוה עירוני, בית קבע לספרייה.

רוקסנה פטלרסקי: מכיוון שאני הייתי מעורבת בכל התהליכים מההתחלה אני חושבת לנכון להגיד כמה מילים לגבי המצב.

רוקסנה פטלרסקי: מאותו רגע שהתקבלה הודעה אנחנו התחלנו לחפש נכס חלופי שלא יווצר רושם שזה לא נעשה באינספור מקומות שראינו, גם אני באופן אישי, מקומות שפסלתי, לא העברתי הלאה, וגם יחד עם מנהלת הספרייה בדקנו כמה וכמה מקומות.

רוקסנה פטלרסקי: לצערי הרב המקומות האלה לא יהיו מתאימים לספרייה.

סופה לנדבר: ממי היא קבלה הודעה לארוז את הספרים?

רוקסנה פטלרסקי: אני אגיע לזה עוד שנייה.

רוקסנה פטלרסקי: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים לפנות את המקום.

רוקסנה פטלרסקי: כמובן זה נעשה ואני סומכת על הדרג המקצועי שלנו.

רוקסנה פטלרסקי: בהחלט אנחנו חייבים מקום נגיש, אנחנו חייבים מקום מרכזי, אנחנו חייבים שטח מסוים, גם בטיחות לא פחות חשובה כי ספרייה זה לא משרד שאפשר להעביר לכל מקום.

רוקסנה פטלרסקי: אני מסבירה רק קשיים שאנחנו נתקלים בהם בחיפוש הנכס.

רוקסנה פטלרסקי: דבר נוסף אני לא יודעת ממי קלרה קיבלה הודעה לארוז את הספרים.

רוקסנה פטלרסקי: אני כמנהלת ישירה שלה לא נתתי לה הוראה.

רוקסנה פטלרסקי: יתרה מכך, אנחנו אמרנו שאנחנו עד הרגע האחרון נפעיל את הספרייה ועל מנת שהציבור לא ייפגע אנחנו ניתן להם ספרים במספר הרבה יותר גדול ממה שהם מנויים.

רוקסנה פטלרסקי: עד 10 או 20 ספרים.

רוקסנה פטלרסקי: שמי שירצה לקחת שהם לא ייפגעו בזמן שהספרייה תהיה סגורה.

רוקסנה פטלרסקי: בנוסף לכך פעילות תרבות ענפה שמתקיימת בספרייה לא נסיים אותה.

רוקסנה פטלרסקי: נעביר אותו למקומות אחרים.

סופה לנדבר: זה לא יילך.

סופה לנדבר: זה יעבור למקום קבוע ומיד.

סופה לנדבר: אנחנו לא ניתן לארוז את הספרים.

רוקסנה פטלרסקי: מה שאנחנו מתכוונים זה לסגור את הספרייה באותו רגע שאנחנו נוכל לארוז את הספרים ולהעביר אותם למקום אחר.

רוקסנה פטלרסקי: ואז נתחיל להקים את הספרייה מחדש.

רוקסנה פטלרסקי: אף אחד לא אורז את הספרים, לא יודעת מאיפה זה בא.

רוקסנה פטלרסקי: אני פשוט אומרת את זה לשולחן הזה.

סופה לנדבר: קלרה, ממי את קיבלת הוראה לארוז את הספרים?

קלרה אלברט: (רוסית, תרגום שלומית אבינח) היא אומרת שרוקסנה אמרה לה ב-31 ביולי צריך לעזוב.

רוקסנה פטלרסקי: נצטרך לעבור למקום אחר כך או אחרת.

רוקסנה פטלרסקי: זה ברור.

רוקסנה פטלרסקי: מדובר על 100 אלף ספרים.

רוקסנה פטלרסקי: שאומרים שב-31 ביולי צריך לעזוב 100 אלף ספרים.

נחמיה חתוכה: אני מבקש לומר כמה דברים.

נחמיה חתוכה: (א) אני שומע ואני מרגיש ואני מכיר את הספרייה הרוסית ואת כל התהליך הזה.

נחמיה חתוכה: אם זה ערך לאומי תנו לו בבקשה חברי הכנסת את המעמד של נכנס לאומי.

נחמיה חתוכה: לא יכול להיות שהוא יהיה תלוי תקציב אם יהיה לנו 200 אלף שקל לפעילות בשנה הבאה או לא יהיה לנו 200 אלף שקל.

נחמיה חתוכה: מישהו צריך לבוא ולראות בתקציב של העירייה שזה יתופעל.

נחמיה חתוכה: שלא מחר יבואו ויגידו אם לא נקבל כסף נצטרך לסגור את הספרייה.

נחמיה חתוכה: זה נכס לאומי צריך להגדיר אותו ככזה.

דוד רותם: צריך להכניס אותו לבסיס התקציב של משרד הקליטה ולא לבסיס התקציב של עיריית ירושלים.

נחמיה חתוכה: ברמה הפרקטית אני חושב שצריך מבנה.

נחמיה חתוכה: הפתרון לנכס הלאומי הזה הוא מקום שייקבע ויהיה לנצח וייבנה על ידי עיריית ירושלים.

סופה לנדבר: זה העירייה היתה חייבת מיד אחרי שבא לפעול מפעל הפיס.

נחמיה חתוכה: ברמה הפרקטית המקום שבבניין כלל כבר עבר את האישור וגם כשהוא יהיה שמה הוא שלב זמני לפני המעבר למקום הקבוע.

סופה לנדבר: יועץ ראש העיר, תסביר לי בבקשה למה עד כה לא פניתם למפעל הפיס.

יובל ויטנברג: ברור שיש סדר עדיפויות.

גיא עידו: לא נעשתה פנייה לרכוש את הנכס בעבר כשהוא היה למכירה ולא נעשה פנייה היום לעזור לסייע לרכוש בית קבע למקום.

גיא עידו: יובל ויטנברג: לגבי רכישת הנכס היתה פנייה.

קובי סדן: פנייה יכולה להיות אחרי שיש תקציב מוגדר לזה.

קובי סדן: כדי שאני אוכל לפנות צריך לנהל משא ומתן לרכוש.

קובי סדן: לעניין של הפיס.

קובי סדן: יש סדרי עדיפויות.

קובי סדן: יש חובה של העירייה לכיתות לימוד ולדברים אחרים.

קובי סדן: אני לא יודע אם המוכר היה מעוניין למכור את זה לעיריית ירושלים.

קובי סדן: והוא לא בא בדברים איתה אלא הוא הודיע לה אחרי שהוא התקשר, למיטב ידיעתי, עם קונה מרצון.

קובי סדן: העירייה בסך הכל היתה שוכרת שמה.

קובי סדן: אין פה מעבר לזה.

קובי סדן: בנוגע למפעל הפיס.

קובי סדן: מפעל הפיס הרי יש לו תקציב שהוא נותן תקציב קבוע.

דוד רותם: אז למה כתבתם פה שאחת החלופות.

דוד רותם: ..

קובי סדן: הסתבר שהוא מכר את זה למישהו אחר.

דוד רותם: מתי הוא מכר את זה?

דוד רותם: ב-30 לדצמבר?

30700: זה נעשה בעבר.

30700: אפשר לבוא, ראש עיר יכול לשריין תורם, לעניין תורמים, לבוא ולנהל משא ומתן וקצת לדחות את המכירה, לנהל משא ומתן אבל העירייה לא הביעה שום עניין.

30700: אפס עניין ברכישה.

מרק נשפיץ: קודם כל מה קרה עם 300 אלף ₪ שאנחנו נתנו לשיפוצים למבנה שיש עכשיו.

מרק נשפיץ: אנחנו נתנו 300 אלף ₪ לשיפוצים.

מרק נשפיץ: הבטיחו לנו.

מרק נשפיץ: משרד הקליטה.

מרק נשפיץ: זה שכירות לזמן ארוך.

מרק נשפיץ: בקיצור פשלה.

סופה לנדבר: אבל אתם השקעתם כסף, שיפצתם והם מכרו את הנכס.

מרק נשפיץ: היתה ישיבה במשרדי עם כבוד ראש הממשלה דהיום, ראש העיר דאז, ואחרי כל הויכוחים וזה לא פשוט למשרד הקליטה להשקיע, נעשה הסכם אבל בתנאי שזה יהיה לנצח נצחים ולתפארת מדינת ישראל.

מרק נשפיץ: דבר שני, עד היום אנחנו לא עשינו הסכם עם העירייה בקשר לספרייה.

מרק נשפיץ: אנחנו לא יכולים לעשות הסכם בגלל שאין עדיין החלטה איפה צריכה להיות הספרייה.

מרק נשפיץ: ואני מפחד רק דבר אחד, שבסוף שנה זה 200 אלף ₪, משרד הקליטה נותן לפעילות שאחר כך אנחנו צריכים את זה להחזיר לקופת שר האוצר.

לידיה בלוצקי: למה שנאמר כאן יש לי להוסיף רק דבר אחד.

לידיה בלוצקי: בשום פנים ואופן אני לא רוצה לפגוע ברוקסנה, כלומר בפקידים.

לידיה בלוצקי: כאשר אני אומרת שיש עבודה ברצון ויש עבודת עבד.

לידיה בלוצקי: עבד עושה מה שנתנו לו לעשות.

לידיה בלוצקי: ואני מפנה את הדברים האלה לראש העיר כי נאמר כאן שספרייה עירונית בשפה רוסית אינה ספרייה עירונית כפי שצריך.

לידיה בלוצקי: זה נכס יוצא דופן ולכן אנחנו דיברנו הרבה פעמים גם עם משרד הקליטה, יוליק אתה זוכר, וגם בכל מיני שיחות אחרות שזה נכנס לאומי.

לידיה בלוצקי: אז השאלה שלי למה ראש עיר הבירה לא רואה בספרייה הזאת פרויקט לאומי, ערך לאומי של עיר בירה.

לידיה בלוצקי: מה מפריע לו להחליט פעם שיהיו 33 ספריות עירוניות, הנה התקציב, הנה כל המערכת שמטפלת בזה, והנה הספרייה.

לידיה בלוצקי: וזה פרויקט של עיר בירה.

לידיה בלוצקי: מה מפריע לו אדוני יועץ ראש העיר, מה מפריע לך להסביר לו דבר שזה באמת ערך, שכמו בפריז יש מגדל אייפל וכמו שאצלנו יש גשר מזמן משנות התשעים יש ספרייה שיש בה ספרים ביהדות ברוסית וזה אוסף ספרים הגדול בעולם.

לידיה בלוצקי: תסביר לו את זה.

לידיה בלוצקי: אני לא הצלחתי.

לידיה בלוצקי: אני דיברתי איתו כמה פעמים.

30700: אז למה את חושבת שהוא יצליח אם את לא הצלחת?

לידיה בלוצקי: הוא יועץ.

לידיה בלוצקי: הוא יושב ליד האוזן.

סופה לנדבר: היתה עוד ספרייה אחת של פורום ישראל וזרקו אותה מירושלים.

סופה לנדבר: היא מצאה מקום, אתם יודעים איפה, בעיר אשדוד.

סופה לנדבר: ואתם יודעים מה עשה ראש העיר?

סופה לנדבר: מצא לה מקום ומצא חצי משרה ואחר כך משרה, ואחר כך כסף לפעילות.

סופה לנדבר: ככה מתנהגים בעירייה שרוצים שבעצם עם שקורא ועלייה שקוראת לשמור על הערכים שהעלייה הזאת הביאה למדינת ישראל.

יוסף שגל: אולי כדאי להעביר את הספרייה לתל אביב.

30700: אל תיתן לו את זה.

30700: זה מה שהוא רוצה ואסור לתת לו את זה.

סופה לנדבר: אני רוצה בישיבה הבאה שתתקיים ב-2 לחודש בשעה 10:00 בבוקר שתגיעו יחד עם מנכ"ל עירייה לפחות, אם ראש העיר ימשיך לזלזל בכנסת ישראל.

סופה לנדבר: ואם הוא ימשיך לזלזל בכנסת ישראל יושב כאן סגן יושב ראש כנסת אחד, סגן יושב ראש כנסת שני, אנחנו אומרים תעבירו את זה בבקשה ליושבת ראש הכנסת.

סופה לנדבר: בישיבה הבאה אני מבקשת מכם להגיע עם פתרונות ועם סיכום של החוזה שאתם צריכים להגיע אליו במשך הזמן הזה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה לאיים.

סופה לנדבר: אתם יודעים שאני עקשנית גדולה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה לעשות את זה כל שבוע כריטואל, עוד ישיבה ועוד ישיבה.

לב אוטבשקי: אני משוכנע בזה שהבטחות של עיריית ירושלים יתקיימו אבל אנחנו לא דיברנו על דבר אחד וחשוב, כי עיריית ירושלים תמצא מקום, מה שהם אומרים נכס.

לב אוטבשקי: אני לא כל כך מבין איזה נכס אם זה מדובר על בניין סגור.

לב אוטבשקי: אני בטוח שמקום ימצאו אבל זה יהיה מקום מפואר בנווה יעקב ועל זה אני חושב גם צריך לדבר.

סופה לנדבר: מיותר להגיד שזה יהיה במקום עם גישה לכל הקוראים.

סופה לנדבר: אני רוצה שאתם תתחילו לפעול מול מפעל הפיס ותסבירו לנו בישיבה הבאה למה עד כה זה לא נעשה.

סופה לנדבר: תודה רבה.