ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 443, 2008-06-16 09:30

זבולון אורלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה, ביקש ממני היושב ראש הקבוע חבר הכנסת מלכיאור לנהל את הישיבה ונעניתי לו ברצון.

זבולון אורלב: הנושא שלנו היום הוא דיון מהיר, רצח בבית הספר תיכון בטובא-אלזנגריה ואלימות במערכת החינוך הערבית, כפי שהוצעה בידי חבר הכנסת סוויד, ואני מכבד אותו בהצגת העניין.

חנא סוייד: בוקר טוב לכולם, תודה רבה אדוני היושב ראש.

חנא סוייד: אני במיוחד רוצה גם לברך את בני משפחת התלמיד שנרצח בבית הספר בכפר טובא-אלזנגריה, האבא ישנו כאן ודודים, שאני מברך אותם על המאמץ שבאמת הגיעו ואפילו מוקדם לכאן ממרחק כל כך גדול.

חנא סוייד: האמת היא שהמקרה המצער הזה, שקרה בטובא לפני כחודש בערך, שבו נרצח סטודנט בבית ספר תיכון בטובא-אלזנגריה, בשעות הלימודים, בשעות היום, כאשר נכנס בחור למתחם בית הספר, ואני לא מכיר בדיוק את הפרטים של הויכוח שהיה בין הסטודנט המתקיף לבין הסטודנט שנרצח, זכרונו לברכה, אבל התוצאה אנחנו כולנו יודעים מהי.

חנא סוייד: הבחור הזה נרצח בחצר בית הספר, ויש לנו משפחה שכולה.

חנא סוייד: ואני לא רוצה כמובן לדבר יותר מידי, אפילו לא להתייחס מעבר למלים שאמרתי לגבי המקרה עצמו והצד הפלילי שלו, כי זה לא ענייננו, אני חושב וחזקה על משטרת ישראל שהיא עושה מה שצריך בעניין הזה על מנת לפענח בדיוק מה קרה שם ולהביא את הרוצח לדין.

חנא סוייד: מה שאני ביקשתי, והכוונה והמטרה והתכלית של קיום הדיון הזה היא בעצם לדון בתופעה של אלימות, אדוני היושב ראש, היית שר חינוך, היית ממונה על כל המערכת.

זבולון אורלב: אני רוצה רק לתקן את אדוני, אני עדיין לא הייתי שר חינוך, אני מקווה להיות.

זבולון אורלב: הייתי מנכ"ל משרד החינוך והייתי יושב ראש ועדת החינוך והתרבות.

חנא סוייד: תודה על התיקון אדוני.

חנא סוייד: אתה מכיר את המערכת מאותה תקופה, לצערי הרב מאז מפלס האלימות בבתי ספר באופן כללי עלה, ואנחנו עדים בבתי הספר הערביים במגזר הערבי למפלס אלימות שממש עולה באופן מטאורי.

חנא סוייד: תופעות האלימות גואות בבתי ספר בכל השכבות.

חנא סוייד: גם ביסודי, גם בחטיבות ביניים, גם בתיכונים, וזו אחת העדויות למצב הזה.

חנא סוייד: כמובן אני לא רוצה להתחיל גם לתאר מקרים אחרים של אלימות לא רצוייה וזרה לאווירה החינוכית בבתי ספר, שלא באים תמיד לרצח בסופו של דבר, אבל יש להן גם השפעות הרות אסון לגבי המהלך הלימודי, לגבי מהלך לימודים תקין וסדיר ולגבי הסדר בבתי הספר ביישובים.

חנא סוייד: אז יש לנו, זה דבר שבעובדה, כולם מכירים אותו, מנהלי בתי ספר, מורים, זועקים לשמים, אנא עשו משהו, הצילו בעניין מפלס האלימות ההולך וגובר כי זה כבר פוגע בכל חלקה טובה במערכת החינוך ביישובים הערביים.

חנא סוייד: אני כאן רוצה לציין, ולו באופן חלקי, את הסיבות שמביאות למצב הזה.

חנא סוייד: ואני במיוחד רוצה לציין את העניין או את המעורבות או את התפקיד או את החוסר שגורם לו משרד החינוך בעניין הזה.

חנא סוייד: אנחנו יודעים שיש אנשים שאמורים לפעול ולעבור בכל בית ספר, להיות אמונים על העניין של החינוך, העניין של הייעוץ הפסיכולוגי, על הטיפול בתופעות חברתיות שמביאות בסופו של דבר לעליית מפלס האלימות.

חנא סוייד: לצערי הרב בבתי הספר במערכת החינוך ביישובים הערביים אחוז בתי הספר שמעסיקים יועצים חינוכיים ופסיכולוגים חינוכיים, ועם כל הצירופים האלו של פסיכולוגיה וחברה הוא, עד כמה שאני יודע, פחות ממחצית בתי הספר מעסיקים יועצים מסוגים אלה ואחרים.

חנא סוייד: אני העליתי את העניין הזה פעם אחת לדיון בוועדה הזו, שמענו ממשרד החינוך שמכירים בעובדות האלו, שיש מחסור.

חנא סוייד: כמובן הסיבה למחסור הזה, יש כל מיני סיבות שמשרד החינוך מביא, שזה מחסור בתקנים, מחסור בכספים מצד אחד, מחסור באנשים מיומנים שיכולים לקיים את הפונקציות האלו.

חנא סוייד: אבל העובדה בסופו של דבר, השורה התחתונה היא שיש מחסור גדול, והמחסור הזה נותן את אותותיו וגורם לכך שאין אנשים, אין אנשי מיומנים, מומחים שמטפלים בתופעות האלה שמביאות בסופו של דבר לעלייה גדולה במפלס האלימות.

חנא סוייד: וכמובן בהעדר הטיפול הזה אז מן הסתם תופעות כמו רצח ואלימות בדרגה יותר נמוכה אכן מתפתחות בבתי הספר.

חנא סוייד: ולכן בנוסף לכל הדברים שאדוני היושב ראש, אני מאוד מבקש שבני המשפחה יגידו מה שיש להם כאן, בכלל כל ההשקעה במערכת החינוך, אתמול רק התפרסם ששליש הנושרים במערכת החינוך הם סטודנטים ערבים.

חנא סוייד: שליש, לעומת המשקל שלהם בסך הכל הסטודנטים בארץ, שזה פחות מעשרים וחמישה אחוז.

חנא סוייד: כלומר יש תופעות שהן תופעות מאוד שליליות, בעיקר בעניין ההתנהגות ובעניין הסדר הטוב והשלום והבטיחות בבתי ספר, שהם לא נשמרים, ואף אחד לא נותן את הדעת עליהם.

חנא סוייד: ולכן בסופו של דבר אנחנו מקבלים את התופעות האלו.

חנא סוייד: אני מאוד מבקש שבסיכומים של הישיבה הזו אנחנו נוציא קריאה למשרד החינוך, קודם כל לטפל באופן נקודתי בעניין הזה שהיה בטובא.

חנא סוייד: אני רוצה להזכיר כאן שלפני לא יותר משנתיים היה מקרה דומה עם התלמידה תאיר ראדה בקצרין, לא רחוק משם.

חנא סוייד: ואני לא יודע בדיוק מה משרד החינוך, איך הוא טיפל בזה נקודתי בבית הספר.

חנא סוייד: השוק הזה שנגרם לתלמידים מייד אחרי הרצח, איך משרד החינוך באמת נכנס לבית הספר, איך הוא טיפל באווירה שם.

חנא סוייד: זה משהו שכבר עבר, אבל אני חושב שיש לזה זנבות שמשרד החינוך אכן מתבקש להיות נוכח באופן אינטנסיבי בבית הספר, על מנת לטפל בזנבות של המקרה הספציפי הזה ולתת את הפתרונות והחזון שלו לבית הספר הספציפי הזה ולכלל בתי הספר הערביים בכל הקשור לעניין של האלימות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש תודה.

זהבה גלאון: ראשית תנחומים למשפחה.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לחבר הכנסת סוויד שהעלה את הנושא ולהגיד רק שני משפטים שמטרידים אותי.

זהבה גלאון: לי נודע רק הבוקר על הרצח שהיה בטובא, ואני חשבתי על זה שיש משהו מעוות בכך.

זהבה גלאון: אני מבינה שזה פורסם כנראה, אבל אני חושבת שאני אדם די מעורב, מקשיבה לחדשות, שומעת מה קורה.

זהבה גלאון: אם המדינה לא עמדה על הרגליים על כך שתלמיד נרצח זה אומר שיש בעיה, ויש גם בעיניי מסר מאוד מסוכן שיוצא מכך, שכשנרצחה, שלא נדע באמת, כמו שציין קודם חבר הכנסת סוויד, תאיר ראדה, המדינה עמדה על הרגליים.

זהבה גלאון: זה מזעזע לחשוב שתלמיד או תלמידה יכולים להרצח בבית הספר, במקום לכאורה שהוא הכי מוגן, שצריך לתת את מירב התמיכה וההגנה, ואני אומרת את זה בעדינות, שכשנרצח נער ערבי המדינה לא רועדת, אמות הסיפים לא רועדים.

זהבה גלאון: זה מטריד אותי.

זהבה גלאון: עכשיו אני מודה שאני לא שמעתי.

זהבה גלאון: וזה הטריד אותי.

זהבה גלאון: והשמיעה שלי היא לא סלקטיבית והיא בטח רגישה.

זהבה גלאון: אז זאת נקודה אחת שאני רוצה להעלות.

זהבה גלאון: והנקודה השנייה בהמשך לדברים שאמר, אני גם קראתי את המסמך שחולק כאן, מטרידה אותי ההתייחסות גם של משרד החינוך.

זבולון אורלב: סליחה איזה מסמך חולק כאן?

זהבה גלאון: עוד לא חולק, אני קיבלתי אותו, סליחה.

זהבה גלאון: מטרידה אותי, אנחנו בטח נשמע יותר פרטים כמובן מהמשפחה, שהם בקיאים יותר, מטרידה אותי הגישה ביחס לכל מה שקשור לעזרה ראשונה, ולנגישות לעזרה ראשונה כשקורה מקרה כזה קשה, ואני לא יודעת איך זה בבתי ספר אחרים במגזר הערבי, אני לא יודעת איך זה בבתי ספר אחרים במגזר היהודי.

זהבה גלאון: אני אשמח לשמוע, האם צריך לקחת כל כך הרבה זמן לשירותי החרום להגיע לבית הספר.

זהבה גלאון: יכול להיות שאם היתה אחות בבית הספר או אם היו שירותים אחרים אולי דברים היו יכולים להימנע.

זהבה גלאון: אלו שאלות שצריכות להטריד את כולנו.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים כאן על חיי אדם.

זהבה גלאון: אז זה רציתי להגיד, ורציתי גם להתנצל שמכיוון שאנחנו כולנו רצים לוועדות נוספות אני אשתדל בהמשך לצאת.

זהבה גלאון: ושוב תנחומים ותודה.

זבולון אורלב: אני לא רק שאני אצטרך לצאת, אני אצטרך לסגור את הישיבה בעשר וחצי.

זבולון אורלב: הישיבה הזאת נועדה למסגרת של שעה, וכך היא תתקיים.

זבולון אורלב: חברי הכנסת אפשרתי אתם רואים חופש דיבור אבל לאחרים אני חייב לקצוב את הזמן.

זבולון אורלב: אז ראשית כל אני רוצה לפתוח באמת במשפחת היב, קודם כל גם אני מבקש בשם חברי הכנסת ובשם הוועדה למסור תנחומים, אין ספק שמדובר פה באסון גדול, ודאי בראש ובראשונה למשפחה, להורים, לאחים ולאחיות ולכל בני המשפחה זה אסון.

זבולון אורלב: וזה גם אסון גדול למערכת החינוך.

זבולון אורלב: העובדה שתלמיד נרצח בבית ספר זה אסון גדול מאוד.

זבולון אורלב: כל רצח הוא רצח.

זבולון אורלב: אבל כשזה קורה, כמו שציינה בצדק חברת הכנסת גלאון, במקום שלכאורה מדינת ישראל היתה צריכה לדאוג שהוא יהיה המקום הבטוח ביותר עבור תלמידים זה אסון גדול מאוד.

זבולון אורלב: אז שיהיו לכם תנחומים ושלא תדעו עוד צער.

זבולון אורלב: ואנחנו מקדישים את הדיון הזה, בזכותו של חבר הכנסת חנא סוויד לזכרו של בנכם.

מוחמד היב: תודה רבה.

יחיא היב: אני יחיא היב, אני דוד של המנוח, הוא אחיין שלי.

יחיא היב: בוקר טוב לכולם.

יחיא היב: אדוני יושב ראש הוועדה זבולון אורלב, אדוני חבר הכנסת חנא סוויד, חברת הכנסת גברת זהבה גלאון, נכבדים, אנשי חינוך, אני מברך אתכם על זה שנתתם את הסכמת

יחיא היב: כם לקיום דיון מיוחד זה בעקבות הרצח שזיעזע אותנו וזיעזע את המדינה.

יחיא היב: רצח, טרגדיה, מחדל.

יחיא היב: אני חבר ועד הורים בבית ספר תיכון ביישוב ודודו של המנוח, ברצוני לספר לפניכם על השתלשלות האירוע הרצחני שקרה לבן שלנו.

יחיא היב: הכתובת היתה על הקיר.

יחיא היב: המציאות הקשה בבית הספר התיכון טובא-אלזנגריה לא נעלמה מעינינו.

יחיא היב: חצי שעה לפני שרחים נדקר הייתי בשיחה אצל המנהלת, דיברתי איתה על זה שבית הספר פרוץ ואין שומר.

יחיא היב: אנחנו כוועד הורים התרענו על הליקויים הבטיחותיים זמן רב לפני שאירע הרצח.

יחיא היב: בידינו פרוטוקול של ישיבת ועד הורים שהתקיימה בשישה עשר לשני 2008, עותקים ממנו נשלחו גם לראש הוועדה הקרואה ביישוב מר נחום דוד, לוועד ההורים הארצי ולמשרד החינוך.

יחיא היב: בפרוטוקול מצויינות דרישות שהעלינו בפני המנהלת, בין השאר אנחנו מבקשים סגירת כל הפתחים והשערים מסביב לבית הספר על ידי קיר בטון או גדר גבוהה, מלבד שער אחד ויחיד, גם הצבת שומר במשך היום.

יחיא היב: בסעיף אחר התרענו על כך שאין בבית הספר חדר עזרה ראשונה.

יחיא היב: תשובת המנהלת היתה שעל פי הוראות משרד החינוך אין חדר טיפולים בבית הספר ובמקרה הצורך פונים למוקד רפואי.

יחיא היב: אנו לא יודעים לאיזה מוקד רפואי התכוונה המנהלת.

יחיא היב: אולם דבר אחד ברור לחלוטין, בזמן שבית הספר פעל בשבת המרפאה בכפר היתה סגורה.

יחיא היב: המנהלת והמורים לא ידעו למי לפנות בזמן הרצח ורק אחרי רבע שעה הצליחו להזעיק את רופא השיניים.

יחיא היב: בינתיים היחיד שניסה לעצור את הדימום היה תלמיד בכיתה ז'.

יחיא היב: מונתה ועדת בדיקה.

יחיא היב: בעקבות הרצח של רחים אלהיב ז"ל החליטה מנכ"לית משרד החינוך להקים ועדת בדיקה מיוחדת שתבחן את נסיבות הרצח ותגיש את מסקנותיה.

יחיא היב: זהו הרצח השני שמתרחש בין כתלי בית ספר במדינה, כמעט שנה וחצי לאחר רצח תאיר ראדה ז"ל בבית הספר נוף גולן בקצרין.

יחיא היב: גם בעקבות רצח תאיר ראדה הוקמה ועדת בדיקה של משרד החינוך שהגישה את מסקנותיה.

יחיא היב: המסקנות התייחסו גם לנושא ההגנה ההיקפית של בית הספר.

יחיא היב: עוד בטרם הגישה הוועדה את מסקנותיה בוצעו בבית הספר נוף גולן שיפוצים של הגדר ההיקפית וחודדו הנהלים של פעילות המאבטחים.

יחיא היב: הבעיה כפי שהתגלתה ברצח הנוכחי היא שהמסקנות בעקבות הרצח יושמו אולי בנוף גולן אבל לא נעשתה פעולה רוחבית מקיפה בכל בתי הספר.

יחיא היב: אני לא זוכר שבעקבות הרצח של תאיר היתה איזו שהיא דרישה של משרד החינוך לתיקון הליקויים בבית הספר בטובא.

יחיא היב: היום המצב גרוע יותר ממה שהוא היה בזמן הרצח שלה.

יחיא היב: לכן אני חושב שאין בקרה שיטתית של משרד החינוך בנושא, לפחות לא בבתי הספר במגזר הערבי.

יחיא היב: ועדת הבדיקה של משרד החינוך תצטרך גם לבדוק את כל נושא הגשת עזרה ראשונה במקרה חירום בבתי הספר.

יחיא היב: בפרוטוקול הישיבה של ועד ההורים בבית ספר בטובא התייחס המנהלת לנושא ואמרה שעל פי חוזר מנכ"ל של משרד החינוך המורים אינם רשאים להגיש עזרה במקרה של פציעה וצריך להזעיק את מוקד החרום.

יחיא היב: מבדיקה שערכתי עולה כי אין חוזר מנכ"ל שבו קיימת הנחייה כזו, אך היתה עתירה של הורים בשנת 2005 נגד משרד החינוך בה הם התנגדו לביטול תפקיד האחות בבית הספר.

יחיא היב: מסקנות: א.

יחיא היב: הרצח של רחים ז"ל בטובא מעלה ספקות לגבי הפתרון שהציע משרד החינוך.

יחיא היב: ראשית הוכח שזמן ההגעה של שרותי החירום היה ארוך מידי.

יחיא היב: ב.

יחיא היב: גם אם שירותי החירום הרפואיים היו מגיעים תוך חמש עשרה דקות ספק אם היה בכך כדי להציל את רחים אלהיב.

יחיא היב: ג.

יחיא היב: אנחנו רואים שהאחריות לשלומם, לבטחונם של ילדינו היא על משרד החינוך, ובמקרה של רחים ז"ל צריך להכיר בטעויות, להפיק לקחים ולהסיק מסקנות.

יחיא היב: בקשות מיוחדות מוועדת החינוך: 1.

יחיא היב: לערב את נציג המשפחה בכל מה שקורה בוועדת הבדיקה ולשתף איתו פעולה.

יחיא היב: 2.

יחיא היב: להשאיר שומר חמוש במשך היום בבתי הספר ולא לאפשר למועצה לבטלו.

יחיא היב: 3.

יחיא היב: הקמת אתר הנצחה, גלעד, שיוקם קרוב לזירת הרצח בתוך בית הספר.

יחיא היב: 4.

יחיא היב: שינוי שם המוסד כך שיכיל את שם הנרצח רחים בתוכו.

יחיא היב: לטיפולכם המסור, תודה רבה לכם.

זבולון אורלב: אני מציע ככה, אנחנו נתחיל עם המנהלת, נעבור ליושב ראש המועצה הממונה נחום דוד ואחרי זה משרד החינוך.

זבולון אורלב: גב' חמידה בבקשה.

זבולון אורלב: כמה זמן את מנהלת את בית הספר?

חמדה חילף חמידה: זו שנה חמישית.

זבולון אורלב: את גרה במקום?

חמדה חילף חמידה: אני במקור תושבת הכפר אבל לפני שנתיים התחתנתי מחוץ לכפר ואני גרה בכפר אחר.

חמדה חילף חמידה: קודם כל כל המקרה שקרה מבחינתנו כבית ספר זה אסון, זה משהו באמת גדול, טרגדיה גדולה שאי אפשר באמת לעכל אותה או לחיות איתה.

חמדה חילף חמידה: אני רוצה להתייחס לדברים של מר יחיא היב בקשר לכל הקטע של הגשת עזרה ראשונה.

חמדה חילף חמידה: אנחנו קיימנו ישיבה עם ועד ההורים נדמה לי בזמן שהוא נבחר, בתחילת הבחירה שלו, והם שאלו אותי לגבי עבודת אחות בבית הספר, ומה שאני עניתי להם אז, וזה לא רישום מדוייק מה שיש להם בפרוטוקול, שמשרד הבריאות הוציא את כל האחיות מתחום בית הספר, ואנחנו היום, אם יש תלמיד שהוא צריך מישהו שיגיש לו עזרה ראשונה אז פונים למוקד החירום שמשרד החינוך נתן לנו, על פי חוזר מנכ"ל, ואז המוקד בא ומטפל בתלמיד בזמן שיש איזו שהיא פציעה מסויימת, אבל זה לא אומר, ואני לא התכוונתי, וזה יכול להיות שלא נרשם בפרוטוקול כמו שצריך, שאנחנו לא מגישים משהו מיידי, עזרה ראשונה מיידית.

חמדה חילף חמידה: אלא אנחנו יודעים כולנו עובדי ההוראה שצריכים להגיש את העזרה הראשונה המיידית, להתקשר למוקד, ואז המוקד יגיע במידת הצורך או הטיפול הנמרץ.

חמדה חילף חמידה: וזה באמת מה שקרה באותו יום של האסון.

חמדה חילף חמידה: לגבי השמירה, אני חושבת שזה עניין של המועצה, אבל באותו יום זה לא היה באמת יכול להיות שזה שומר שיכול היה למנוע את זה.

חמדה חילף חמידה: כי זה קרה בדיוק בחצר בית הספר.

חמדה חילף חמידה: ואפילו אם היה שומר חמוש בכניסת בית הספר שעדיין לא אומר שהרצח הזה השומר היה באמת כן יכול למנוע אותו.

חמדה חילף חמידה: אני לא רוצה באמת יותר להוסיף, אלא אם כן יש שאלות ספציפיות.

זבולון אורלב: לגבי הטיפול בבית הספר לאחר האסון, לגבי ההתייחסות של משרד החינוך, של הצוות החינוכי.

חמדה חילף חמידה: באותו יום אנחנו התקשרנו לכל הגורמים המוסמכים, הגיעו השירות הפסיכולוגי חינוכי, היועצים החינוכיים, אספו את כל המורים, כל צוות בית הספר, והתחילו לעבוד איתם.

חמדה חילף חמידה: יום אחרי זה לא היו לימודים כי יושב ראש ועד ההורים הכריז על שביתה, אבל הצוות הטיפולי באמת טיפל במורים ונתן להם כלים איך להתמודד ואיך באמת להיכנס לכיתות ולהתמודד עם התלמידים שחוזרים ללימודים.

חמדה חילף חמידה: נעשו כל הטיפולים הקבוצתיים ממש בשבוע הראשון של המקרה, והיום אנחנו ממשיכים בטיפול הפרטני.

זבולון אורלב: לטעמך את מקבלת את כל הסיוע המקצועי, את כל התמיכה שבית הספר צריך לקבל במקרה של משבר וטראומה כזה?

חמדה חילף חמידה: כן.

חמדה חילף חמידה: גם ממוקד החירום של קרית שמונה הם שלחו אנשי טיפול, וגם במחוז הם שלחו והקצו לנו גם פסיכולוג שעכשיו יהיה צמוד לנו, שיעבוד על המקרים הפרטניים שעולים בעבודה שלנו.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: לפני הממונה אני רוצה לתת למוחמד עומר, יושב ראש ועד ההורים, בבקשה.

מוחמד עומר: תודה לכם אדוני שכיבדתם אותנו על המקרה הזה.

מוחמד עומר: רציתי רק להעיר משהו למנהלת, שאמרה שהם יכולים לטפל בעזרה ראשונה בנפגע, אבל אין להם מישהו מוסמך שם מכל המורים, שני מורים אני חושב, לדעתי מורה לפני שיהיה לו תואר ראשון ללמד צריך לקחת הסמכה בעזרה ראשונה.

מוחמד עומר: אין להם כזה כבר שנים.

מוחמד עומר: זה אפשר במשרד החינוך לבדוק את זה.

מוחמד עומר: בקטע של השומר, אחרי הרצח של בננו אנחנו הכרזנו על שביתה, עשינו שביתה ליום אחד, האבא ביקש ממני באותו יום לא לעשות שביתה.

מוחמד עומר: אמר לי להחזיר את הילדים לשגרה, שיטפלו בהם.

מוחמד היב: נכון, זה לא אשמתם.

מוחמד עומר: אני כיבדתי אותו והחזרתי את הילדים ללימודים, שהפסיכולוגים, כל הגורמים האחרים שיטפלו בילדים שלנו.

מוחמד עומר: ביקשנו שומר, המועצה התנגדה, לא רצתה שומר חמוש.

מוחמד עומר: אחרי שבוע מסר לי האחראי על השומרים שראש המועצה, ממלא מקום ראש המועצה, שהוא מפטר אותו.

מוחמד עומר: אחרי שבוע מהרצח.

מוחמד עומר: אני פניתי אליו, אמרתי לו אנחנו עדיין היד שלנו מלאה דם.

מוחמד עומר: לא רוצים עוד רצח, אז התחננתי אליו ופה ושם, מכתבים, ומפקח בית ספר משרד החינוך התחייב שהשומר ימשיך.

מוחמד עומר: בסדר, השומר המשיך.

מוחמד עומר: לפני יומיים גם האחראי פנה אליי, אמר לי ראש המועצה מפטר אותי.

מוחמד עומר: במקרה היה בכפר, הלכתי אליו למועצה, היה לו דיון קטן עם המנהלת ומנהל מחלקת החינוך.

מוחמד עומר: פניתי אליו, אמרתי לו יש לו עוד שבועיים ועדיין הדבר זועם, יש לנו עדיין בעיה רצינית.

מוחמד עומר: אף אחד לא מצא פתרון, אף אחד לא עזר, אף אחד לא פנה אלינו לעזור להרגיע את הרוחות.

מוחמד עומר: אתה רוצה לחסוך כסף, תחסוך כסף.

מוחמד עומר: אבל אל תחסוך בילדים שלנו.

מוחמד עומר: יש לנו עוד שבועיים לסיום שנת הלימודים, אני מבקש ממך אדוני להמשיך את השבועיים האלה, נראה, יש לנו עוד חודשיים לתחילת השנה הבאה, נראה מה לעשות.

מוחמד עומר: הוא נענה חיובית והשומר המשיך.

מוחמד עומר: ואני חוזר על נקודה למנהלת שאמרה אם היה שומר לא היה מרתיע את הרצח.

מוחמד עומר: זה לא נכון.

מוחמד עומר: בזמן שנכנס הילד הנושר הזה, זה תלמיד מחטיבת ביניים, והנרצח מחינוך.

מוחמד עומר: הילד הזה נושר, לא לומד כמה חודשים בבית הספר, עובד, זה תלמיד נושר, ונכנס, בכוונתו לרצוח.

מוחמד עומר: נכנס עם סכין.

מוחמד עומר: אם השומר היה על השער היה בודק אותו, לאן אתה נכנס, אני איך שאני מכיר את הילדים פה, שבע מאות עשרים, לא יודע כמה תלמידים, אז אני מכיר את הילד, אנחנו יישוב קטן, אחד מכיר את השני.

מוחמד עומר: והילד הזה מוכר, מוגדר כמסוכן אצל העובדת הסוציאלית.

מוחמד עומר: אז היה יכול לבדוק אותו, לאן אתה פונה, להתקשר למנהלת, הילד הזה נכנס, אז אני מלווה אותו לשם.

מוחמד עומר: זה מה שקרה.

מוחמד עומר: ויש לנו בעיה, בטיחות הילדים שלנו עדיין היא בסכנה גדולה.

מוחמד עומר: יש לנו גדרות פתוחות, יש לנו מאה פתחים לבתי הספר.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: ראש המועצה הממונה מר דוד נחום.

נחום דוד: אני משמש שבעה חודשים בתפקיד.

נחום דוד: האמת היא שאני פחות רוצה לדבר על המקרה הטראגי מכיוון שהוא נמצא גם במשטרה וגם בוועדת הבדיקה של משרד החינוך, אבל בהחלט אני מצטרף למה שאמרה חברת הכנסת זהבה גלאון, היה צריך להקים קול צעקה מחוץ למה שנקרא כותלי המועצה ובית הספר.

נחום דוד: אבל מכיוון שחזרו על העניין הזה של השומרים, יש שומר קבוע בבית הספר, יש שני שומרים, אבל לא חמושים.

נחום דוד: אני חושב שהם מקבלים משכורת ועומדים בשער, אבל לצורך הרגעת הרוחות הסכמתי להכניס גם שומר חמוש.

נחום דוד: בסיכומו של דבר שומר חמוש אין לו תועלת מיוחדת, פרט לסמל שהוא מראה, כי שומרים יש שם, גם לפני כן היה שומר.

חנא סוייד: ביום הרצח היה שומר?

נחום דוד: כן, ודאי שהיה שומר.

נחום דוד: היה שומר.

מוחמד אלהיב: באותו יום הוא היה בקטיף.

זבולון אורלב: בשביל זה יש ועדת בדיקה ומשטרה.

זבולון אורלב: אני מבין גם שאין טעם בשומר, הרי הבנתי שהגידור פרוץ לחלוטין.

נחום דוד: הגידור תוקן.

חנא סוייד: ביום הרצח היה גידור מתאים?

חנא סוייד: היתה כניסה רק אחת לבית הספר?

נחום דוד: היו פרצות בגדר ובינתיים הפרצות תוקנו.

נחום דוד: אבל גם כן, זו גדר רשת, לחתוך אותה זה עניין של כלום.

נחום דוד: תראו, הסיפור הזה שנקרא טובא-אלזנגריה, אנחנו ישבנו ועשינו זיהוי של בעיות שבועיים שלושה אחרי שהגעתי לרשות.

נחום דוד: והבעיות של החינוך צפו, וזה קצה הקרחון האירוע הטראגי הזה.

נחום דוד: קצה הקרחון.

נחום דוד: כי הסיפור הוא הרבה יותר גדול.

נחום דוד: כמות הנשירה של התלמידים בכיתות חטיבת הביניים והעליונה היא ענקית.

נחום דוד: עד אתמול עוד דיברנו על מתוך שבע מאות תלמידים מאה שישים ילד בנשירה סמוייה או גלוייה בתוך בית הספר.

נחום דוד: זאת אומרת התהליך היה שהילדים לא למדו.

נחום דוד: חלקם יש להם זמן לעשות כל מיני דברים אחרים.

נחום דוד: לפני ארבעה חודשים, דרך אגב אני לא רוצה להעלות האשמות אלא להציף את הבעיות והעובדות, לפני כארבעה חמישה חודשים שלחתי מכתב גם לשרת החינוך וגם לשר התמ"ת וגם לאבי דיכטר שר הפנים וגם לראש הממשלה, ביקשתי טיפול נקודתי, הצפתי את הבעיות, הצגתי אותן, לא כדי לעשות איזה שהוא כיסוי אלא מצב אמיתי.

נחום דוד: צריך לטפל בבעיות.

נחום דוד: אני ציינתי את הנקודה הזו של הנשירה הסמוייה והצענו להקים כיתות עמלניות.

נחום דוד: התברר שהמוסדות שעושים כיתות עמלניות, עמל ואורט וכך הלאה הם לא רצו להיכנס לטובא.

נחום דוד: אז החלטנו שאנחנו נעשה משהו מקומי, נפתח כיתות עמלניות לחריטה, כרסום, אופנה, מכונאות וכו' כדי שאלה שאינם מסוגלים ללמוד עיוני נוכל להפנות אותם לכיתות עמלניות.

נחום דוד: כרגע הידיים ריקות.

נחום דוד: אין תשובה בעניין הזה.

נחום דוד: וגם אני יכול להגיד לכם שאף שר לא נתן לי תשובה.

נחום דוד: לגבי משרד החינוך במחוז עשו עבודה נאמנה, בהחלט עבודה נאמנה.

נחום דוד: מנהלת המחוז היתה כבר פעמיים, חשיבה, דיון וכך הלאה.

נחום דוד: גם משרד החינוך וגם אנחנו עשינו אבחון מצב של החינוך, והתוצר הזה של המסמך הזה מתאר תמונה מאוד עגומה בהרבה תחומים בנושא החינוך.

נחום דוד: ילדים שלא יודעים לקרוא בכיתה ז' וכך הלאה.

חנא סוייד: לגבי שירות פסיכולוגי וחינוכי, יש יועצים בבית הספר?

נחום דוד: יש.

נחום דוד: לא מספיק.

נחום דוד: יש משרה מלאה של פסיכולוג, יש יועצים.

נחום דוד: הסיפור הזה של הטיפול בחינוך אצלנו איננו מתחיל רק בעניין הזה.

נחום דוד: יש לנו תכנית מסודרת.

נחום דוד: בבקשה, תנו לנו כסף, אנחנו יכולים לעשות אותה.

נחום דוד: אנחנו טוענים שהסיפור מתחיל מגני הילדים ולא בחטיבות הביניים והתיכון, שם מתחילה הבעיה.

נחום דוד: התחלתי עם הסיפור של המצב הקשה של הרשות, ארבעים וארבעה מיליון שקל חוב.

זבולון אורלב: זה מעניין לשמוע ניתוח של הבעיות, אבל אתה ראש רשות מבצעת.

זבולון אורלב: אותנו מעניין מה הרשות עושה כדי לפתור את הבעיות.

נחום דוד: אני צריך כסף כדי לפתור את הבעיות.

נחום דוד: עשינו הרבה.

נחום דוד: בסך הכל בתקופה האחרונה עשינו הרבה.

נחום דוד: אנחנו מגבשים תכנית עם משרד החינוך, ואני אומר שוב, ללא תקציב התוצאות לא יתקיימו.

מוחמד אלהיב: אני מוחמד אלהיב ממונה על החינוך הבדואי במשרד החינוך ותושב טובא וגם קרוב משפחה של משפחת הנרצח וגם משתתף בצערם ובצער עצמנו.

מוחמד אלהיב: זה באמת אירוע טראגי.

מוחמד אלהיב: אני ממונה ארצי על החינוך הבדואי.

מוחמד אלהיב: משרד החינוך במקביל גם לוועדה המשטרתית שחוקרת את האירוע מהפן הפלילי גם הקים ועדת בדיקה, ועדת חקירה.

זבולון אורלב: מי עומד בראש הוועדה?

מוחמד אלהיב: ד"ר משה דיקלו, וישנם עוד שישה חברים נוספים.

זבולון אורלב: ד"ר משה דיקלו הוא עובד בכיר במשרד הראשי.

מוחמד אלהיב: נכון.

מוחמד אלהיב: והוועדה הזאת התחילה בבדיקת הנושא, מבחינה ארגונית, מינהלית, פדגוגית, כל מה שקשור לחינוך ולניהול של האירוע, לפני האירוע ובעקבות האירוע.

מוחמד אלהיב: היא תגיש את המלצותיה ומסקנותיה תוך חודש ימים לשרת החינוך ולמנכ"לית, ואז באמת יינקטו הצעדים האופרטיביים בהתאם לבדיקה.

מוחמד אלהיב: במצב אולי בכלל ברמה יישובית, בטובא זנגריה ובכלל, ניקח את טובא זנגריה, אחוז המובטלים אדוני היושב ראש עולה על חמישים אחוז מובטלים ביישוב.

מוחמד אלהיב: ולכן כשמדברים על נושרים ממערכת החינוך הנשירה היא לאו דווקא נשירה גלוייה בתלמידים שעוזבים את ספסל הלימודים אלא גם ובעיקר נשירה סמוייה, שהיא מה שנקרא לומדים לפעמים ועובדים לפעמים.

מוחמד אלהיב: תלמידים באחוז גבוה, כמעט עשרים וחמישה אחוזים זוהו כתלמידים נושרים סמויים, ואין להם ממש מסגרת בדיוק מתאימה.

מוחמד אלהיב: ולכן היתה כאן גם פנייה למשרד החינוך בזמנו לפתוח עוד מגמות עמלניות.

מוחמד אלהיב: נפתחו חלק מהמגמות העמלניות, יש מגמת מינהל בבית הספר, יש מגמת חשמל בבית הספר.

מוחמד אלהיב: אבל בבית הספר בחטיבה העליונה, זה בסך הכל שלוש מאות חמישים תלמידים, אי אפשר לפתוח את כל המגמות הדרושות לבית הספר.

זבולון אורלב: מה אחוז הבגרות שם?

מוחמד אלהיב: אחוז הבגרות לצערי הרב בשלוש ארבע שנים האחרונות הוא בירידה, הוא עמד בשנת 2006 על אחד עשר תלמידים מתוך מאה עשרים תלמידים, מאוד נמוך.

מוחמד אלהיב: קצת פחות מעשרה אחוז.

מוחמד אלהיב: זה לפני החורף.

מוחמד אלהיב: מצב האבטלה ביישוב הוא בין הגבוהים ביותר במדינת ישראל, וזה מביא גם הורים באמת לעודד גם את התלמידים שלהם לחלק מהזמן לעזוב את בית הספר, לעבוד ולחזור, על מנת לפרנס את המשפחה.

מוחמד אלהיב: מדובר שם על משפחות לא קטנות.

מוחמד אלהיב: משרד החינוך, בכלל, אתה מכיר גם את התכנית של מה שנקרא תכנית החומש, והיא כבר עובדת תשע שנים במגזרים הלא יהודיים, והיא עכשיו עובדת גם בטובא אלזנגריה וגם ביישובים אחרים ובאמת נותנת מענה פדגוגי במידת המקסימום לתלמידים מתקשים וגם לתלמידים מצויינים.

מוחמד אלהיב: הוקצה ביישוב, אני לא אציין כאן תקציבים עבור החינוך הטכנולוגי, גם לבתי הספר היסודיים וגם בחטיבה העליונה, באמת הוקצה בשנתיים האחרונות וגם השנה תיקצבנו את הרשות המקומית, אבל תיקצבנו גם באלפי שעות אפקטיביות לתיגבור תלמידים מתקשים ותלמידים חלשים.

מוחמד אלהיב: לא תמיד השעות האלה גם מביאות את התוצאה שאנחנו מצפים לה.

מוחמד אלהיב: בנושא ייעוץ חינוכי יש לנו שם יועצת חינוכית במשרה מלאה בחטיבה העליונה, ובבתי הספר היסודיים, היות וזה גם מהתקן הבסיסי אז מנהלי בתי הספר לא תמיד ששו לבחור ביועצות.

מוחמד אלהיב: אחד המנהלים באמת לקח לו יועץ אחד, שכבר שנה נדמה לי שלישית או רביעית עובד בעשר שעות שבועיות.

זבולון אורלב: אז יש ביישוב יועצת במשרה מלאה בחטיבה העליונה ופסיכולוג במשרה מלאה?

מוחמד אלהיב: הפסיכולוג הוא לא לבית הספר, הוא לרשות.

זבולון אורלב: אבל מה זה יישובי, יש בית ספר תיכון אחד, לא?

מוחמד אלהיב: כן, אבל יש שני בתי ספר גם יסודיים.

מוחמד אלהיב: יש משרה ורבע של פסיכולוג.

מוחמד אלהיב: ועכשיו גם בעקבות האירוע גם תיקצבנו בעוד עשר שעות לבית הספר היסודי הנוסף.

מוחמד אלהיב: האלימות לצערי היא לא רק בבית הספר, ביישוב.

מוחמד אלהיב: היישוב הוא באלימות.

מוחמד אלהיב: אנחנו בשישה החודשים האחרונים איבדנו שני צעירים.

מוחמד אלהיב: לפני שישה חודשים איבדנו צעיר אחר, אבל לא בבית הספר.

מוחמד אלהיב: בחצר אחרת, של בית.

מוחמד אלהיב: ויש אלימות, יש אלימות רבה.

מוחמד אלהיב: גם בחתונות שלנו אדוני יש אלימות רבה, גם ביריות בתוך הבתים.

זבולון אורלב: אתה מכיר את חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר?

מוחמד אלהיב: מיושם במלואו.

מוחמד אלהיב: היום אין מורה שיכול לקבל תעודת הוראה.

זבולון אורלב: אני רק רוצה לומר לחברים שבשנת תשס"א-2001 בהיותי יושב ראש ועדת החינוך והתרבות אישרה הכנסת חוק שנקרא חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר, שיזם אותו חבר כנסת מש"ס בשם רחמים מלול, אני תמכתי מאוד בחוק הזה, ועל פי החוק הזה צריכים להקנות לעובדי חינוך ולתלמידים ידע עיוני ומעשי בעזרה ראשונה, על פי תכנית שיכין השר.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם השר הכין תכנית או לא הכין תכנית, אני שואל אותך ואולי גם את המנהלת האם יש מורים שעברו קורס החייאה, קורס עזרה ראשונה.

חמדה חילף חמידה: אנחנו בדיוק לפני האירוע המורים התחילו, כי המורים החדשים שרק עכשיו סיימו את התואר שלהם הם עושים את זה כלימוד חובה במסגרת התואר שלהם.

חמדה חילף חמידה: המורים היותר ותיקים אנחנו אחרי באמת הישיבה של ועד ההורים איתנו, אני חיפשתי גוף מסויים שיעביר השתלמות למורים, נרשמו שם כעשרים וחמישה מורים, אני לא יודעת בדיוק את המספר עכשיו, אבל המורים שצריכים לעשות את זה נרשמו.

זבולון אורלב: ולמה המורים החדשים לא הגישו עזרה ראשונה לתלמיד?

חמדה חילף חמידה: הגישו, והיו שלושה מורים בזמן המקרה שהם היו מוסמכים באמת להגיש עזרה ראשונה.

זבולון אורלב: הגישו לפי דעתך?

חמדה חילף חמידה: כן, אני ראיתי.

מוחמד אלהיב: ממש אחרי שהיא התקשרה אליי, באותו יום, בשבת, זה היה בסביבות תשע וחצי, ממש היתה בהלם נוראי, כי תלמיד, בכל זאת נרצח בבית הספר.

יחיא היב: אני אדוני מבקש לציין את השמות של השלושה שהיא אמרה.

זבולון אורלב: מי השלושה שהגישו את העזרה, את זוכרת?

חמדה חילף חמידה: אחד זה פאהד נוג'הידת שהוא מורה לשלח, ויש את המורה עוסאמה אלהיב, וסמעין, אבל סמעין טיפל בדברים אחרים באותו זמן.

מוחמד אלהיב: אני לפחות מצאתי, אני בעיניי ראיתי אחד המורים שהדם היה כולו על בגדיו ועל מצחו.

מוחמד אלהיב: אני אישית ניקיתי לו את הדם, זה היה עוסאמה.

מוחמד אלהיב: לא ראיתי מורים אחרים, אבל זה עשר דקות, רבע שעה בערך אחרי האירוע.

מוחמד אלהיב: אבל גם בנוסף אדוני היושב ראש, שרת החינוך עכשיו הקימה ארבע ועדות, אני מניח שאתם מכירים, ארבע ועדות בתאום עם ועדת המעקב של החינוך הערבי והבדואי.

מוחמד אלהיב: ועדה אחת שהיא ועדת ההישגים, בדקה ובוחנת את הנושא של ההישגים.

מוחמד אלהיב: ועדה אחרת בנושא בינוי, את כל הבינוי, וועדה אחרת בנושא תכניות לימודים ותכנים ועוד ועדה אחרת בנושא כל מה שקשור ללקויות למידה.

מוחמד אלהיב: הוועדות יהיו ועדות משותפות, בין נציגי המשרד לבין נציגי האקדמיה לבין נציגי השלטון המקומי הערבי.

מוחמד אלהיב: הוועדות הגישו גם את מסקנותיהן.

מוחמד אלהיב: כמובן אדוני יודע שיש פה מחסור בתקציבים ויש פער, גם מבחינת בינוי ודברים אחרים בין המגזר הלא יהודי לבין המגזר היהודי.

זבולון אורלב: זה כבר לא בין המגזר הערבי למגזר היהודי, פה זה בתוך המגזר הערבי.

זבולון אורלב: אני לא מכיר עוד הרבה יישובים ערביים עם עשרים וחמישה אחוז נשירה סמוייה וגלוייה, עם פחות מעשרה אחוז בגרות.

זבולון אורלב: הממוצע של המגזר הערבי הוא שונה לחלוטין מתשעה אחוזים בבגרות.

זבולון אורלב: זה גם, אני לא אומר שלא, אבל קודם כל בתוך המגזר זה נראה לי בעייתי מאוד.

מוחמד אלהיב: אתה צודק, אבל בכל זאת המסקנות האלה, המשרד כמובן, אני בטוח יחזור גם לוועדת החינוך, יחזור לכנסת, ינסה לגייס תקציב לעוד חמש שנים נוספות, הבעיה לא תיפתר ביום או בלילה.

עיסאת סאוסן: אני סאוסן עיסאת, אני מנהלת המחלקה לשירותים חברתיים בטובא.

עיסאת סאוסן: אני גם מברכת את ד"ר חנא סוויד, שהוא בן היישוב שלי, אני תושבת עילבון.

זבולון אורלב: כמה זמן את מנהלת לשכת הרווחה?

עיסאת סאוסן: שלוש עשרה שנים.

עיסאת סאוסן: אני מברכת וגם מצטרפת לתנחומים למשפחה.

עיסאת סאוסן: אבל אני רוצה להדגיש שני דברים חשובים.

עיסאת סאוסן: אחד זה העדר גורמי טיפול במערכת החינוך ובכלל ביישוב.

עיסאת סאוסן: אנחנו היום, אחד המורים ציין באיזו שהיא ישיבה שהם לומדים הוראה, תעודת הוראה, אבל לא מודגש עניין החינוך והם לא מוסמכים להיות מחנכים, ולצערי זה מה שהם הצהירו ואני רואה תוצאות ביישובים, בהרבה יישובים כולל היישוב טובא שאנחנו דנים בו, שהמורים לא מוסמכים להיות מחנכים, ולכן הם יותר מדגישים על ההישגים.

זבולון אורלב: יש מורים שמלמדים בבית הספר שאין להם רשיונות הוראה?

עיסאת סאוסן: הוראה זאת אומרת ללמד ולא לחנך.

זבולון אורלב: גבירתי, במדינת ישראל כדי לחנך צריך רישיון הוראה.

זבולון אורלב: ככה הוא נקרא.

זבולון אורלב: וכדי לקבל רישיון הוראה גם לומדים חינוך.

זבולון אורלב: זה חלק מהעניין.

עיסאת סאוסן: המורים בעצמם אמרו את זה.

זבולון אורלב: המורה למתמטיקה בעל יסודי הוא צריך להיות לפחות תואר ראשון במתמטיקה, אבל זה שהוא למד מתמטיקה אין לו כישורים ללמד ולחנך.

זבולון אורלב: אז לכן הוא צריך לעשות תעודת הוראה.

זבולון אורלב: בתעודת הוראה לא לומדים את הדיסיפלינה, כי זה למדו במסגרת התואר הדיסיפלינרי.

זבולון אורלב: שם לומדים את תולדות החינוך, פסיכולוגיה של גיל הנעורים, פדגוגיה, דידקטיקה, כדי שהוא יוכל לחנך.

זבולון אורלב: אין רישיון נוסף כדי לחנך.

זבולון אורלב: אגב גם להורים אין צורך ברישיון כדי לחנך .

עיסאת סאוסן: ולכן אני אומרת צריך להדגיש יותר על העניין לחנך, חשוב גם העניין ללמד אבל לחנך לדעתי צריך להדגיש יותר.

עיסאת סאוסן: וגם גורמי טיפול במיוחד ביישובים כמו טובא שהוא מוקד מצוקה עכשיו.

זבולון אורלב: החשוד ברצח מוכר ללשכת הרווחה?

עיסאת סאוסן: לא.

עיסאת סאוסן: הוא נפלט בבית הספר ואמרו שהוא היה בקידום נוער.

עיסאת סאוסן: בלשכת הרווחה לא היה מוכר.

עיסאת סאוסן: אני רוצה להדגיש שיש צורך מאוד חשוב ומאוד דחוף להביא יותר גורמי טיפול, כלומר יועצת אחת לשבע מאות חמישים תלמידים לדעתי זה לא מספיק.

עיסאת סאוסן: היא מוצפת, ואני מכירה את המקרים שהיא מטפלת בהם, לדעתי יש צורך בטובא במיוחד ובעקבות האירוע בפרט עכשיו להביא יותר אנשי טיפול.

זבולון אורלב: יש ישיבות משותפות של לשכת הרווחה עם בית הספר?

זבולון אורלב: יש קשר, יש העברת מידע?

עיסאת סאוסן: יש ישיבות, יש קשר מתמיד, אבל אנחנו גם עם כפר, כמו שצויין, גם היה רצח במקום אחר, אז אנחנו גם מטפלים בהרבה מקרים.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: נציגת המשטרה בבקשה.

עמירה ברנשטיין: ראשית הוגש כתב אישום כנגד החשוד ברצח, שהוא קטין גם הוא, בחמישי לשישי.

עמירה ברנשטיין: הוא קטין והוא גם יותר צעיר מהנרצח.

עמירה ברנשטיין: הוא צעיר בשנה.

עמירה ברנשטיין: הוא יליד יוני 92', עכשיו בסוף החודש ימלאו לו שש עשרה שנה.

עמירה ברנשטיין: הוגש כתב אישום בבית המשפט המחוזי בנצרת, הוא עצור.

עמירה ברנשטיין: לפי הראיות לפחות ראשית הוא הגיע לתוך בית הספר, לפי הודאה שלו, עם הסכין.

עמירה ברנשטיין: הוא טוען שהוא מצא אותה מחוץ לבית הספר, הוא הכניס אותה לכיס, הוא נכנס עם הסכין לתוך בית הספר.

עמירה ברנשטיין: למעשה הוא היה לפני זה אצל המנהלת יחד עם חברים נוספים ואמא של אחד מהם, כי האחרים רצו לחזור ללימודים, הוא רק בא להסתובב בבית הספר, כנראה שיש לו שם חברים.

זבולון אורלב: היו לו עבירות קודמות או חשדות?

עמירה ברנשטיין: לא, הוא לא מוכר.

עמירה ברנשטיין: הוא מוכר דרך אגב בקרב הנערים בבית הספר.

זבולון אורלב: זאת שאלה למה הוא מוכר בקרב הנערים ולא מוכר ברשויות האחרות.

זבולון אורלב: הוא דיבר משהו בהודאתו על המניעים של הרצח?

עמירה ברנשטיין: המניעים הם כי הסתכל עליו במבט לא טוב והוא פירש את המבט שלו כעויין, אני אפילו לא יודעת איך לקרוא לזה.

עמירה ברנשטיין: הוא השתמש באיזו מילה ערבית, חוקרים דוברי ערבית גם כן לא ידעו להסביר את זה בדיוק, אבל באיזה שהוא מבט מתסיס ומרתיע.

עמירה ברנשטיין: הוא פנה אליו והוא לא ענה לו, הוא שוב פעם פנה אליו והוא שלף את הסכין ודקר אותו דקירה אחת בלב.

עמירה ברנשטיין: לפי העדויות בתיק הגיע מייד למקום מורה לשלח וטיפל בו ולמעשה כבר לא היה הרבה מה לעשות.

עמירה ברנשטיין: זאת אומרת הגיע למקום מורה.

עמירה ברנשטיין: נכון שהיו שם תלמידים אבל גם מורה הגיע להגיש עזרה ראשונה.

עמירה ברנשטיין: ורופא שיניים לא קבע את מותו, מותו נקבע בבית החולים בצפת.

עמירה ברנשטיין: אני רק רוצה לציין, חשוב לי להגיד, קודם כל אלימות יש לצערי בכל בתי הספר ובכל המדינה ואנחנו קוראים על זה יום יום.

עמירה ברנשטיין: זה לא משהו שאופייני למגזר מסויים, לעדה מסויימת ולדת מסויימת.

זבולון אורלב: אל תתנחמו בזה.

עמירה ברנשטיין: לא, זה לא מנחם, אבל זה קיים.

עמירה ברנשטיין: וכדי לעזור לנו להילחם בזה אנחנו צריכים עזרה של הרשויות, של בתי הספר.

עמירה ברנשטיין: אני רוצה להציב בעיה מבחינת המשטרה, יש תופעה שקטינים מסתובבים עם סכינים.

עמירה ברנשטיין: זו תופעה שהיא מוכרת.

עמירה ברנשטיין: הם מסתובבים עם סכינים, בין אם הם מוצאים את זה או בין אם הם יוצאים עם זה מהבית.

עמירה ברנשטיין: זה למועדונים ולבתי ספר.

עמירה ברנשטיין: מבחינת החוק החמירו בענישה, החזקת אולר גם בתוך בית הספר זה אסור.

עמירה ברנשטיין: הבעיה היא שהמשטרה אין לה סמכות חוקית לבצע חיפושים, אלא אם כן יש מידע ספציפי על קטין ספציפי שנושא סכין, ואז יש סמכות למשטרה לבצע חיפוש, כמובן בתנאים, במקום מוצנע, כי זה קטין.

עמירה ברנשטיין: למנהלים בבתי ספר אני יודעת לפחות שעל פי חוזר של מנכ"ל משרד החינוך גם יש סמכות לבצע, גם על קטין ספציפי שיש חשד שיודעים שהוא מחזיק סכין.

עמירה ברנשטיין: לקחת אותו אליהם למשרד ולבקש שיפתח את התיק.

עמירה ברנשטיין: אם הוא לא רוצה לפתוח אז כבר קוראים למשטרה, ברגע שהוא לא רוצה לפתוח אז אולי באמת זה מעלה את רמת החשד, ופה אנחנו כבר נכנסים למודיעין, זה נותן לנו אולי יותר סמכות כן לבדוק.

עמירה ברנשטיין: אבל הבדיקה הראשונית היא בעייתית.

עמירה ברנשטיין: גם השומר בכניסה, אם הוא לא בודק את התלמידים, ואם הוא לא בודק אם יש סכינים, אז יכולים להיכנס עם סכינים לבית הספר.

עמירה ברנשטיין: פה אני קוראת לפחות למשרד החינוך.

מוחמד היב: אחרי כל מה ששמעתי מפה, כל אחד רוצה לשמור על התפקיד שלו.

מוחמד היב: מגן על התפקיד שלו.

מוחמד היב: אחרי כל מה ששמעתי.

מוחמד היב: אבל אני שילמתי את המחיר הכבד.

מוחמד היב: לא אומרים מילה אחת.

מוחמד היב: אפילו המורים לא באו לבית.

מוחמד היב: פעם אחת כמו כולם באו לבית, המורים באו פעם אחת, לא באו לילדים האחרים.

מוחמד היב: איך אפשר להסביר את זה.

מוחמד היב: אז כל אחד אני אומר שיש לו מילה שישמור אותה.

מוחמד היב: אני יש לי הרבה כאבים, זה לא המקום שאני אדבר אותם פה.

רן כהן: מנהלת בית הספר גם לא הגיע אליכם לבית?

מוחמד היב: חוץ מזה, לפני המקרה של הבן שלי היה עוד מקרה.

מוחמד היב: למה לא טיפלו בזה?

מוחמד היב: בבית הספר בפנים היה רצח גם כן.

מוחמד היב: אבל למזלו לא מת.

מוחמד היב: עכשיו כשהבן שלי מת עכשיו מתחילים להוציא הרבה סעיפים אבל זה מאוחר בשבילי.

מוחמד היב: מה שיוצאי היום, החוקים וסעיפים אחרים זה כבר מאוחר בשבילי.

מוחמד היב: אני שילמתי את המחיר.

מוחמד היב: אני לא באתי עכשיו לפה להוציא חוקים חדשים.

מוחמד היב: אני באתי לדבר את הכאבים שלי רק.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הדיון שבראש ובראשונה הוועדה משתתפת בצערה העמוק של המשפחה על הרצחו של רחים אלהיב בבית הספר התיכון בטובא-אלזנגריה ושולחת תנחומים למשפחה, מאחלת שלא ידעו עוד צער ודאבה.

זבולון אורלב: הדבר השני שאפשר לסכם סיכום ביניים זה שהמקרה המצער, האסון שאירע, חושף שורה של בעיות קשות וחמורות בבית הספר, שמהוות ראי, חלקן לפחות מהוות ראי של בעיות היישוב ולא רק של בעיות בית הספר.

זבולון אורלב: עם נתונים קשים שם חמישים אחוז אבטלה, פחות מעשרה אחוזים תעודת בגרות, כעשרים וחמישה אחוזים תלמידים בנשירה גלוייה או סמוייה.

זבולון אורלב: תופעות שמחייבות את הרשויות, שבעיקרן הן משרד החינוך והרשות המקומית, לנקוט בשורה ארוכה של צעדים כדי להתמודד עם הסוגיות.

זבולון אורלב: הבעיה שלנו היא שחבר הכנסת חנא סוויד נקט, בצדק מבחינתו, בהליך של דיון מהיר, שמחייב את הוועדה לדון תוך שבוע עד עשרה ימים, אבל בהסכמה איתו אנחנו לא נסכם היום את הדיון עד אשר יהיו מסקנות של ועדת הבדיקה בעוד כחודש ימים.

זבולון אורלב: ואשר על כן הישיבה תתחדש, שוב, ברשותי או ברשותו של היושב ראש הקבוע, כפי שהוא ימצא לנכון, ואני מבקש להעביר דרישה ליושב ראש הוועדה, למר משה דקאלו, לסיים את עבודת הוועדה כפי שיתחייב בתוך חודש ימים כי הדברים כאן הם דברים קשים וחמורים מאוד.

זבולון אורלב: ובינתיים אנחנו דורשים גם ממשרד החינוך, גם מהרשות המקומית, לנקוט באמצעים הדחופים כדי לתגבר גם את השרות הפסיכולוגי הייעוצי, גם להסדיר את סוגיית הליקויים הבטיחותיים והשמירה, לפעול ליישום חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי ספר, לדעתי גם על פי החוק הזה ניתן לחייב מורים לעבור את ההשתלמות הדרושה בסוגייה של עזרה ראשונה, לטפל בסוגיית הנשירה, בסוגייה של הקידום הלימודי, זה בלתי נסבל שבית ספר משקף עשרה אחוזים.

זבולון אורלב: אני גם מציע לרשות המקומית בעיקר יחד עם המשפחה ובית הספר לשקול הנצחה, במובן הזה של הנצחה שהמקרה הזה לא ייעלם.

זבולון אורלב: הוא מקרה שצריך להפיק ממנו לקחים, הוא מקרה שצריך להסיק ממנו מסקנות, הוא מקרה שצריכים לעשות ממנו חשבון נפש.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.